Anti-nuklearne grupe idu na sud da pokušaju da
blokiraju lansiranje šatla Atlantida koji nosi
radioaktivni plutonijum, zakazano za cetvrtak.
Šatl i pravni izazovi.
NASA-ini advokati moraju da izađu na sud sutra
kako bi pomogli šatlu Atlantida i njegovoj svemirskoj letelici Galileo
da se izvuku iz jedinstvenog ekološkog izazova.
Misija može biti prekinuta na lansirnoj platformi.
U samom centru polemike je Galileo,
svemirska sonda koja radi na plutonijum
i koja treba da se lansira sa šatla.
Postoje argumenti da se u slučaju nesreće
plutonijum koji izaziva rak može širiti
preko velikog dela Floride.
Oktobar 1989.
Bio je ponedeljak ujutru, nekoliko dana pre lansiranja Galilea.
Moje rukovodstvo me je dohvatilo čim sam ušao.
Rekli su da su detektovali crva negde u mreži.
Crv je samoreplicirajući program.
On upadne u kompjuter i skače od sistema do sistema.
U to vreme, još uvek su bili neuobičajeni.
Nismo znali šta će uraditi.
Znali smo da je zlonameran.
Ako je crv ušao u kompjuter,
promenio bi obaveštenje i ispisao,
kratkim linijama i karakterima,
W-A-N-K, Worms Against Nuclear Killers
CPNU, Crvi Protiv Nuklearnih Ubica.
A ispod toga, "Vi pričate o miru,
"a onda se spremate za rat."
O, bože, šta je dođavola ovo?
Većina ljudi nije znala šta reč "CPNU" znači.
Crv je napravio paniku.
Prijavili biste se i dobili biste poruku,
"Neko vas gleda... Glasate za anarhistu!"
I onda bi odjednom videli,
"Obrisan fajl-1, obrisan fajl-2, obrisan fajl-3"
i to se tako nastavljalo.
Promenile bi se i šifre, tako da niste mogli da ga zaustavite.
Prepao je dosta ljudi.
Plašili su se da će CPNU izazvati grešku prilikom lansiranja,
i da će se ova nuklearna baterija odjednom
odvojiti od svemirske letelice koja će eksplodirati.
Svi sistemi su spremni.
Jedanaest, deset, devet...
Kako ćemo dođavola zaustaviti ovo?
I dokle je već stiglo?
Glavni motori spremni za startovanje.
Šest, pet, četiri,
tri, dva, jedan.
Imamo paljenje i poletanje Atlantide,
i svemirske letelice Galileo koja kreće ka Jupiteru!
Šatl je poleteo bez incidenata.
Ali CPNU crv je nastavio da se širi,
inficirajući preko 300,000 kompjutera širom sveta.
Njegova svrha, kao upozorenje, oružje, ili politička šala nije nikada otkrivena.
Istražitelji su pratili poreklo CPNU crva do Australije.
Nacionalna policija je sumnjala na malu grupu hakera
iz Melburna, a onda se trag izgubio.
Ali ključni trag je bio u samoj poruci.
Bila je to pesma australijskog benda, Midnight Oil,
omiljena pesma čoveka
koji bi je postao najozloglašeniji haker.
"Vi pričate o miru, a onda se spremate za rat"
Da
Nikada se nije desilo nešto ovako.
Brdo tajni bačeno na javni veb sajt...
Džulijan Asanž. Da li je on heroj
ili terorista kome treba suditi?
On je aktivni neprijateljski borac
koji je započeo rat informacijama sa Amerikom...
Zar nekada nije bilo patriotski
da se stane na put vladi kada radi nešto pogrešno?
Zar ne bi Amerika trebala da uradi nešto da zaustavi g. Asanža?
Ja mislim da bi Asanž zapravo trebao biti ubijen...
Ne, on je heroj...
To što je on uradio je neverovatno poražavajuće...
Ovaj tip će napasti ponovo.
Oslobodite Džulijana Asanža!
MI KRADEMO TAJNE: PRIČA O VIKILIKSU
== Preveo Mašinac85 ==
Šta vas pokreće?
Volim da budem kreativan.
Mislim, bio sam pronalazač,
dizajnirao sam sisteme i procese dosta dugo.
Takođe volim i da branim žrtve.
Ja sam ratoborna osoba, pa volim da pobeđujem kopilad.
Ova vrsta profesije kombinuje ove tri stvari.
Zato je ovo vrlo zadovoljavajuće za mene.
Ali da li je pobeđivanje kopiladi, na svoj način, pravičan razlog?
To zavisi od kopileta.
Ja vidim celokupnu priču kao jedan čovek protiv sveta.
Jedan čovek protiv sveta.
Džulijan je vrlo radikalan vizionar.
Džulijan je bio na nečemu izvanrednom.
On je neverovatno pametan, hrabar, posvećen, marljiv čovek
sa brilijantnom idejom koju je uspeo da ostvari.
Džulijan Asanž je bio opsednut tajnama,
čuvao je svoje, a otkrivao tajne vlada i korporacija.
Internet nije dobro mesto za tajne.
To je kao galaksija sa hodnicima,
konstantno puna rekama podataka koje cirkulišu.
Svako može da uđe i istražuje običnim kompjuterom.
To je ono što je Džulijan Asanž voleo da radi, da istražuje.
Voleo je da koristi zamke kako bi ušao tamo gde nije trebao,
da nađe tajne i otkrije ih.
Napravio je kompjuter za otkrivanje tajni i nazvao ga "Vikiliks".
Vebsajt je imao elektronsku kutiju
koja je moga da prihvati tajne koje su poslali ljudi
koji su hteli da ostanu anonimni.
Kada Vikiliks dobije tajne,
objavljuje ih preko servera, raznih domena i mreža
toliko velikih da informacija nikada ne može biti odstranjena.
Dakle, ovo ćete videti ako odete na početnu stranu sajta.
Ovo je Vikiliks, mi vam pomažemo da dođete do istine.
Mi hoćemo da omogućimo da informacije izađu u javnost
gde imaju najveće šanse da postignu
pozitivnu političku reformu u svetu.
Da biste objavili u javnosti morate da zaštitite izvore
koji žele da otkriju,
a takođe morate da zaštitite svoju mogućnost da objavite u vreme napada.
Džulijan Asanž: Sve ćemo ih jebati...
otvorićemo svet i pustiti da izađe nešto novo.
Vikiliks možda postane najjača obaveštajna agencija na svetu, agencija ljudi.
Njegovo razmišljanje je, kako možemo da uništimo korupciju?
To je uzbunjivač.
Džulijan Asanž nije ni desničarski libertarijanac ni standardna levica.
Mislim da je on humanitarni anarhista.
Kao Džon Lenon, revolucionar
koji sanja o boljem svetu.
Ako hoćemo da napravimo civilizovanije društvo, nešto više od obične zajednice,
ono mora biti bazirano na istini...
Kada sam čula Džulijanov govor,
bila sam pogođena njegovim idealizmom i pravdom u koju je verovao.
Skroz je beskompromisan o slobodi govora.
Slagala sam se sa skoro svime što je ikada rekao,
a nikada ranije to nisam doživela. Mislila sam da je neverovatan.
Svake nedelje postižemo velike pobede
uništavajući nepravedne i pomažući pravednima.
Pre nego što je Vikiliks postao glavna vest,
postojali su neki manji uspesi.
Sajt je objavio dokaze o neplaćenom porezu švajcarske banke,
korupciji u vladi i ubistvu u Keniji,
kao i tajni izveštaj kompanije koja je ilegalno izbacivala toksični otpad.
Jedna ranija vest je procurela iz Državne Bezbednosti.
Poruka od očajnih radnika
koji su pokušavali da spase živote 9. septembra.
9. septembar je bio prekretnica za svet tajni,
kako za one koji su ih otkrivali tako i za one koji su ih čuvali.
Posle 9. 11. optuživali su nas da ne želimo da delimo informacije
dovoljno brzo i lako i to smo maksimalno odlagali.
Majkl Hejdn je ekspert za tajne. On je bio direktor DB-a i CIA-e.
Što se nas tiče,
uobičajeno je, praktično, da delimo
umesto da čuvamo informacije i otežavamo protok.
U godinama nakon 9. 11. suočavanjem sa neprijateljima koji to nisu razumeli,
američka vlada je počela da deli više informacija
među različitim agencijama.
U isto vreme, SAD je takođe počela da čuva tajne od svojih građana.
U centrima za podatke koji su nicali širom zemlje,
SAD je započela masovno širenje
svojih operacija kako bi sakupila tajne.
Količina poverljivih dokumenata godišnje je porasla sa 8 miliona
na 76 miliona.
Broj ljudi koji su imali pristup poverljivim informacijama
je porasao na preko 4 miliona.
Vlada je počela da presreće telefonske razgovore i mejlove
brzinom od 60,000 u sekundi.
Niko ne zna koliko je novca potrebno,
to je tajna.
Čak ni kongres ne zna koliki je budžet.
Sistem klasifikacije može biti veoma efektivan alat državne bezbednosti
kada se koristi kako je namenjeno, kada se koristi precizno.
U toku Bušove uprave,
Bil Lenard je bio car za klasifikacije,
čovek koji je bio zadužen za nadgledanje informacija koje su trebale biti tajne.
Celokupno informativno okruženje je radikalno promenjeno.
Kao što smo stvarali više informacija
nego što smo ikada stvarali u istoriji čovečanstva,
tako smo stvarali više tajni
nego što smo ikada stvarali u istoriji čovečanstva,
a ipak nikada nismo fundamentalno procenili
našu mogućnost da kontrolišemo tajne.
U ovom okruženju sa širenjem tajnosti,
Asanž je tražio tajne koje će da objavi.
Kako bi namamio uzbunjivače, on je objavio listu najvećih "curenja".
Mi koji smo bili u ovom poslu duže vreme
znali smo da će ovaj dan doći,
znali smo zato što smo uklonili sva vodonepropusna vrata na brodu,
kada bi voda počela da ulazi, bilo bi nevolje.
21. 05. 2010. ŠIFROVANA PORUKA KOMUNICIRATE PRIVATNO
Ćao... kako si?
Ja sam vojni obaveštajac raspoređen u istočnom Bagdadu
Hajde da kažemo da je "neko" koga znam privatno...
upadao u poverljive mreže SAD-a, tražio podatke...
Bitno je da se objave...
možda i promene nešto
informacije bi trebale biti dostupne svima...
ISLAND 2009- 2010
Na Islandu, zime nikada nisu lake,
ali ove godine za to su krivi sami ljudi.
Prošlog oktobra su sve tri banke Islanda propale.
Obično mirni i pravi Islanđani su počeli da protestuju.
Jula 2009. Vikiliks je pojačao već veliki bes
kada je objavio poverljiv interni memorandum Kauptinga,
najveće propale banke u zemlji.
Vikiliks je imao Kauptingovu kreditnu knjigu,
koja je pokazivala šta se dešavalo u mnogim islandskim bankama.
Imali su kreditni rejting koji je bio potpuno suprotan od njihovog stvarnog stanja.
To su bili insajderi,
oni su uzeli milijarde dolara iz ove banke koja je potom bankrotirala.
Nemački informatičar, Danijel Domšaid-Berg,
je postao drugi punopravni član Vikiliksa.
Prvo smo se upoznali onlajn, a zatim se upoznali i lično decembra 2007.
na kongresu u Berlinu.
On nije bio stereotipski haker, izgledao je totalno drugačije,
zanimale su ga skroz drugačije teme.
Za Danijela i Džulijana, Kaupting je bio najveći uspeh do sada.
Kreditna knjiga je objavljena i uzdrmala je celu zemlju.
RUV, nacionalna stanica, je htela da napravi emisiju na tu temu.
Ali dobili su zabranu.
Večeras smo hteli da pustimo pun izveštaj
o ogromnim kreditima koje je davao Kaupting svojim akcionarima.
Međutim, sprečeni smo da to uradimo večeras...
To je bio prvi put u našoj istoriji da je neka stanica dobila zabranu da
da prikaže vest u trenutku kada su hteli da je prikažu.
Pa umesto da ne urade ništa, oni su odlučili da prikažu sajt.
Pojavio se sajt WikiLeaks.org
sa kreditnom knjigom Kauptinga na sredini
i svi su otišli na sajt i pogledali.
Momci u Vikiliksu su definitivno dobili masivnu potporu zbog toga.
Kasnije te godine, grupa mladih sajber aktivista sa Islanda
je pozvala predstavnike Vikiliks organizacije
da dođu i govore na konferenciji u Rejkjaviku.
Island i Vikiliks su sjajan sklop.
Ovo je nešto što nam stvarno treba u našem društvu, medije su nas izneverile.
Bila sam ushićena što ću ih upoznati.
Do dana pre konferencije,
nismo znali ko će sve da dođe.
To bi mogla biti ogromna organizacija ili bi mogla biti mala organizacija.
Zdravo.
Da li radi? Okej.
U početku nismo imali nikakvih finansija,
nismo imali ni ljudstvo, ni organizaciju,
pa smo trebali mnogo toga da improvizujemo.
Vikiliks, nismo napomenuli da je to što radimo sada
još uvek dokaz koncepta.
U tehničkom smislu, mi smo u beta fazi, tako da...
Nismo u beta fazi.
Nismo u beta fazi što se tiče... Mi smo u Gmail beta fazi.
Dakle nismo u beta fazi u pogledu naših mogućnosti da zaštitimo ljude.
U pogledu...
Mogao si da me pustiš da završim rečenicu.
Okej.
To je bilo veoma neprijatno iskustvo na neki način zato što smo ovde bili toliko popularni.
Vi radite za Vikiliks.
Vikiliks je sada veoma popularan na Islandu
zbog velike vesti o Kauptingu.
Dobili smo ovo pismo od advokata Kauptinga,
u kome piše da smo, na osnovu islandskog zakona,
zaslužili godinu dana u zatvoru.
Zato smo odlučili da dođemo na Island...
I sami se uverimo.
...i sami se uverimo.
Otimače trebamo staviti na javni sud
i damo im pravdu kakvu zaslužuju.
Više snage za vas, Island!
Džulijan se udružio sa Brigitom Jonsdotr,
pesnikinja koja je otišla u politiku,
kako bi napravili plan da pretvore Island u utočište slobode informacija.
Ali Džulijan je takođe bio preokupiran i novim izvorom,
koji je imao pristup poverljivim dokumentima američke vlade,
i koji je bio voljan da mu ih preda.
Video je sa servera u našoj oblasti!
i niko nije primetio
Vidite sve one ljude koji stoje dole...
Ima više njih koji prolaze, a neko od njih ima oružje.
Avijacijski napad na novinare Rojtersa... neke površne ali normalne ljude...i civile
Imamo pet do šest osoba sa kalašnjikovima. Tražim odobrenje za napad.
To je bio video sa Apače helikoptera koji je patrolirao Irakom.
Ne mogu da ih naciljam pošto su iza one zgrade.
800 metara iznad zemlje, bili su nevidljivi za ljude ispod.
To je oružje.
Ima raketni bacač.
Imamo tipa sa raketnim bacačem.
Pucaću.
Imaš odobrenje da napadneš.
Upucaj ih sve.
Nastavi da pucaš.
O da, vidi onu mrtvu kopilad.
Dvojica od ubijenih ljudi je radilo za novinsku agenciju Rojters.
Lepo.
Ono što je izgledalo kao oružje, bio je zapravo dugačak objektiv kamere.
Bušmasteru.
Vidimo kombi koji prilazi i skuplja tela.
Da, pokušavamo da dobijemo odobrenje da napadnemo.
Ovde Bušmaster-7.
Razumem, napadni!
Jedan-osam. Napadni. Čisto.
Hajde.
Čisto.
Napadamo...
O, da, vidi to.
Pravo kroz šoveršajbnu!
U kombiju su bila dva deteta, koja su ranjena u kiši metaka.
- Sami su krivi što dovode decu u bitku. - Tako je.
Jednostavno, nisam mogao da dozvolim da takve stvari ostanu u sistemu
Ni u mojoj glavi...
Pretpostavljam da sam samo čudan
Ja... brinem?
Marta 2010. Asanž i tim aktivista sa Islanda su se sakrili u iznajmljenoj kući u Rejkjaviku
kako bi sredili i pripremili snimak za objavljivanje
Veći deo posla smo uradili ovde. Ovo je bio operacioni sto.
Sve je bilo haotično i užurbano, svi su bili vrlo nervozni.
Na kraju sam izašao i kupio hrpu samolepljivih papirića
i nekako sam pokušao da vidim šta smo to trebali da uradimo.
Moj posao je bio da prođem kroz ceo film i izvučem snimke koje ćemo postaviti na sajt.
A istovremeno sam pokušavala da saznam ko su ti ljudi koji su masakrirani.
Vojska je tvrdila da je vršila
"borbena dejstva protiv neprijateljske sile."
Ali počela je i krivična istraga.
Ispostavilo se da je vozač kombija
bio otac koji je vozio svoju decu u školu.
Mislim da sam upravo prešao preko tela.
- Stvarno? - Da.
Zavesa je bila spuštena.
Nisam imala osećaj da nas prate, ne fizički.
Ali dosta smo se šalili na tu temu.
Postajali smo veoma paranoični.
To nije bila nikakva špijunska stvar,
to je bio samo još jedan zanimljiv projekat.
Svi su mislili da smo se nabili u kompjutere
i da je to bilo vrlo ozbiljno.
Nama je, u stvari, bilo vrlo zanimljivo.
Predzadnje noći smo svi izašli napolje
i svi smo nosili iste sive skafandere.
Viki-liks! (eng. leaks-curiti)
Lava-curi!
U to vreme smo bili veoma bliski,
zato što smo svi radili zajedno, radili smo na nečemu
za šta smo znali da nam može doneti velike probleme.
I svi smo bili voljni da prihvatimo takve posledice.
VAŠINGTON, 5. APRIL 2010. NACIONALNI KLUB NOVINARA
Dakle, ja sam Džulijan Asanž.
Ja sam urednik Vikiliksa.
Kako se piše vaše ime?
Džulijan, sa A.
Asanž.
On je postao javna ličnost
neverovatno brzo.
Bio je april 2010.
kada od relativne anonimnosti
postao centralna svetska figura.
A to je uradio namerno. Znao je šta radi.
Odlučio je da napadne Ameriku, u javnosti.
Tim je postavio nemontiran snimak na Vikiliks sajtu.
Postavili su i skraćenu verziju
montiranu za maksimalni uticaj.
Džulijan ga je nazvai "Kolateralno Ubistvo".
Nije iznenađujuće što dobija odgovor od Vašingtona.
Naša vojska će upotrebiti svaku potrebnu meru opreza
da osigura bezbednost i sigurnost civila.
Ponašanje pilota je kao da igraju neku video igricu.
Njihova želja je samo da ubiju.
Pentagon kaže da nema razloga da ovo istražuje dalje.
Njihova istraga je utvrdila da su novinarske kamere
pogrešno protumačene oružjem.
Ali da su praćena su pravila o napadu.
Ako su ova ubistva u skladu sa pravilima napadanja,
onda su pravila o napadanju pogrešna.
Neverovatno pogrešna.
Videli ste ovaj prizor.
Nekome će možda biti etnički uznemirujući ovi prizori.
Iskreno, meni nisu.
Ali mogu da razumem nekoga kome smetaju
i ko hoće da američki narod to zna,
jer američki narod treba da zna
šta njihova vlada radi za njih. I ja, u stvari, delim to mišljenje.
Kada sam bio direktor CIA-e, postojale su neke stvari koje smo radili
za koje sam želeo da svih 300 miliona amerikanaca zna.
Ali nisam pronašao način da im kažem
a da ne saznaju neki drugi ljudi
koji nisu smeli da imaju te informacije,
i koji su, u stvari, mogli da iskoriste tu sliku li tu činjenicu
ili taj podatak ili tu poruku da naškode mojim sunarodnicima.
Sa tačke gledišta državne bezbednosti,
nema nikakvog opravdanja za zadržavanje tog video snimka.
Kao prvo, video snimci sa helikoptera su kao karte za razmenu
među vojnicima u Iraku i Afganistanu.
Slobodno su ih razmenjivali.
Zaniljivo je to što smo razmenili mnogo podataka preko neobeleženih diskova
Svi su menjali...video...muziku...filmove
Sve na otvorenom
Razmenjivanje diskova je/je bio zajednički fenomen
Čak nisam morao to ni da krijem
Ono što je još više uznemiravajuće je to što
je to bio samo jedan od niza pokušaja
da se zadrže slike ili činjenice koje su bile poznate.
Rojters je znao da su njegovi zaposleni bili ubijeni.
Novinska agencija je tražila snimak, ali vojska je obila, tvrdeći da je on poverljiv.
Činjenica da su nevini ljudi ubijeni u tom napadu helikopterom,
bila je poznata činjenica koja nije bila poverljiva.
Zapisnik o incidentu, kao i transkript konverzacije pilota
je već objavio pisac koji je bio u vojsci, u knjizi koja se zove Dobri vojnici.
Vojska je kasnije potvrdila da ta informacija nije bila poverljiva.
Ipak, vojska će tužiti čoveka koji je dao snimak Vikiliksu.
Kakvu igru je vojska igrala?
Zašto je transkript manja tajna od snimka?
Nećemo pucati više.
Očigledno je vlada prepoznala snagu slika.
Ali krajnja snaga slika je ta da pomogne ljudima da razumeju
koja je ta činjenica koju svi znamo.
Sanduci sa zastavama nam pomažu da razumemo posledice slanja naše dece u rat.
Slike zlostavljanja zatvorenika u Abu Greibu
nam pomažu da razumemo šta se tačno dešavalo.
Snimak tog nesrećnog događaja gde su nevini ljudi pobijeni,
pomaže nam da razumemo da je ovo neizbežna posledica rata.
Kako ste došli do snimka?
Ne možemo da razgovaramo o našem izvoru.
Reakcije na snimak su mi dale ogromnu nadu...
Tviter je eksplodirao
Hoću da ljudi vide istinu... bez obzira ko su
Jer bez informacija ne možete doneti informativne odluke kao javne
Ili sam možda ja samo mlad, naivan i glup...
info@adrianlamo.com: Šta Vi mislite?
Adrian Lamo bio je poznat kao "haker beskućnik",
kompjuterski genije iz fotelje koji je osuđen za hakerski upad u Njujork Tajms.
2010. godine, ubrzo nakon objavljivanja snimka Kolateralno Ubistvo,
Lamo je preko Tvitera nagovorio svoje pratioce da doniraju Vikiliksu.
Odmah sutradan ga je kontaktirao neko sa korisničkim imenom
"bradass87".
Iskreno, u početku mi nije bilo zanimljivo to što mi je rekao,
dok nije spomenuo otkrivanje tajni.
hipotetičko pitanje: kada biste imali odrešene ruke nad poverljivim mrežama...
i kada biste videli neverovatne stvari... grozne stvari
stvari koje pripadaju javnosti šta biste uradili?
Koji su detalji?
stvari koje bi imale uticaja na 6,7 milijardi ljudi
baza podataka sa pola miliona događaja tokom rata u Iraku...
260.000 kablova ministarstva...
Hajde da kažemo da je "neko" koga znam dobro upadao u poverljive mreže SAD-a,
tražio podatke...
i slao ih ludom Australijancu koji ne može dugo ostati u jednoj zemlji...
ludi Australijanac = Džulijan Asanž
Tada sam znao da to nije šala.
To se stvarno dešavalo i morao sam da donesem neke teške odluke.
U Zvezdanim stazama, svaki potencijalni viši
oficir je trebao da položi "Kobajaši Maru" test.
Brod Enterprajz na trening misiji u Gama Hidra.
Uzbuna. Klingonska torpeda su aktivirana. Uzbuna.
Izbegni!
Test se ne može položiti.
Tu treba da se vidi kako će se pokazati u bazizlaznoj situaciji.
Bezizlazna situacija je situacija sa kojom se svaki komandir može susresti.
Da li ti se to nekada desilo?
Ne, gospodine, nikada.
U ovom slučaju, to je bila bezizlazna situacija,
kada trebaš da odlučiš šta ćeš uraditi, a bez obzira na to, nekoga ćeš zeznuti.
Pošto nije znao šta da radi, Adrian je kontaktirao Tima Vebstera,
prijatelja i bivšeg vojnog kontraobaveštajnog agenta.
Adrian me je pozvao i rekao,
"Tim, šta bi uradio kada bi ti neko prišao i rekao da odaje tajne?"
To je bilo baš glupo pitanje, jer je Adrian znao šta bih ja uradio u toj situaciji.
Šta biste uradili?
Pa, naravno, prijavio bih ga.
Samo to se može uraditi u toj situaciji.
Adrian se dvoumio šta da uradi.
Sa jedne strane, neki klinac je odavao tajne koje mogu nekoga koštati života.
Sa druge strane, tu je bio i ovaj klinac koji je došao do Adriana i verovao mu.
Adrian je shvatio to prilično ozbiljno.
Rekao je da ne zna ko je to, zna samo njegovo korisničko ime.
Prva stvar što bi svako hteo da zna je, ko je taj tip.
- hej, jesi li tu? - da
zašto pričaš sa mnom?
zato što sam skroz izolovan
život mi se raspada... nemam sa kime da pričam
ja sam novinar i ministar... gledaj na ovo kao na ispovest ili intervju
(koji nikada neće biti objavljen) i uživaj u pravnoj zaštiti.
ali ja ti nisam izvor...
rekao sam ti da ovo nije za štampu hoću da znam koga podržavam
pretpostavljam da mogu reći nešto malo o sebi...
rođen sam u centralnoj Oklahomi
vrlo jevanđeljski grad... sa više crkvenih klupa nego što ima ljudi
na naučnom sajmu sam osvajao prvo mesto tri godine za redom
nisam voleo da dobijam batine pa sam se pridružio sportskom timu
takođe sam počeo sve više da se igram sa kompjuterima
ispitivao sam koji sam pol nekoliko godina... seksualnu orijentaciju sam lako shvatio.
ja sam biseksualac...
svestan sam tvoje bi strane
ne znam gde sebe da svrstam
Prvi put sam upoznao Bredlija Maninga na novogodišnjoj zabavi.
Tema zabave su bile 1930. Ja sam bio Princ od Velsa.
Bred se pojavio bez ikakve maske. Pogledao sam ga, bio je nizak
i imao je nekako nevin izraz lica.
Imao je svetlo smeđu kosu, pa sam rekao "O, Džin Harlou".
Napisao sam to ime na pločicu, zalepio mu je na grudima,
i onda smo nastavili sa provodm do kraja večeri.
Kada sam ga upoznao na žurci, nije mi rekao da je bio u vojsci.
To mi je bilo iznenađujuće.
pridružio sam se vojsci da bih napravio nešto od svog života...
Bredli Mening je bio u vojsci da bi dobio vladinu stipendiju za fakultet.
2007. Mening je pošao na osnovnu obuku. Imao je 19 godina.
Nekoliko nedelja nakon početka, poslat je na procenu da li da ostane u vojsci.
Moj ormar je bio do njegovog i tada sam ga upoznao.
Niko ne stavlja sliku sebe i svoje sestre. To mi je bilo nekako čudno, ali šta sad.
Odmah smo znali da je gej. Bilo je toliko očigledno. Ali ja nemam problema s tim.
Bio je nizak, pomalo ženstven i zbog toga je bio najveći neprijatelj vodnicima.
Govorimo o profesionalnoj vojsci, ljudima od 30-40 godina
koji bi ga čačkali čisto da bi ga mučili.
I šta se desilo? Jesu li ga izbacili?
Ne, zanimljivo je to što je on od svih nas bio najmanje spreman za vojsku.
Svi su bili izbačeni, a on je ostao.
Umesto da izbaci Meninga, vojska je odlučila da od njega napravi obaveštajnog analitičara.
Ima mnogo komponenti koje idu sa obaveštajnim analitičarima.
Ja sam zadužen za bezbednost dokumenata, fizičku i ličnu bezbednost, dozvole.
Da li se zbog toga osećam po malo kao Džejms Bond? Da, donekle.
Šta bih hteo da javnost zna o vojsci? Mi volimo to što radimo
On je definitivno bio ono što bi narod rekao zaluđenik za kompjutere.
Konstantno je bio budan cele noći i pisao kompjuterske programe.
Znači bio je ekspert za kompjutere?
On je verovatno prva osoba u vojsci koju sam upoznala da je
toliko talentovana za kompjutere.
Nekoliko puta sam morala da ga odvučem od kompjutera zbog nedostatka sna.
Bio je neverovatno navučen na gazirana pića.
Pio je oko litar do dva litra svake noći. Bukalno nije spavao, nikada.
Jednom je zakasnio na prozivku i nije izgledao dobro, fizički.
Skakao je gore-dole, mlatarao rukama, vikao iz sveg glasa.
Nikada ranije nisam videla nekog vojnika da se tako ponaša.
Mora da mu se nešto desilo.
Neki napad ili tako nešto, pošto su to bili vrlo radikalni pokreti.
Ali nije mu se ništa desilo. On nije voleo da greši.
Sve je moralo da bude perfektno.
Ja sam zapravo tri puta preporučila da ga ne raspoređuju.
Ćao, dobili ste Breda Meninga. Ostavite poruku ili me pozovite kasnije. Hvala.
Oktobra 2009. Mening je poslat u Irak, stacioniran u operativnoj bazi u Bagdadu.
Bagdad
Mi smo bili najdalja baza koja je mogla da ide oko Bagdada.
To je definitivno bilo najbolje jednolično mesto na koje su mogli da nas pošalju.
Neprijatelj nas nikada nije napadao.
Mogli smo da se šetamo bez ratne opreme. Imali smo teretanu.
Imali smo bilijar, teren za košarku, bioskop. Imali smo picu, Burger King.
Imali smo prostoriju za šišanje, za masažu. Imali smo klimu u sobama.
Mogli ste da imate kablovsku i internet u svojoj sobi.
To je bukvalno bio dom daleko od kuće.
u pustinji sam, sa grupom muškarčina, glupim siledžijama lakim na obaraču...
ne znam iz kog razloga, ne osećam se prijatno...
niko ne zna ko sam u stvari ja. Ovaj procesor nije pravljen za ovu ploču...
i jedino sigurno mesto koje izgleda imam je ova satelitska internet konekcija
moja specijalnost je praćenje grupe šita... pored njih Al Kaida izgleda kao dečija igra.
Kada dobijete informacije, one su skroz neobrađene.
Često su čak i na iračkom,
zato moramo da ih prevedemo i da ih sredimo
tako da komandant može da napravi vojne odluke.
Ali većina informacija koje su dostupne Meningovoj jedinici
nisu bile o svakodnevnim vojnim operacijama.
Svi analitičari su imali pristup glavnoj računarskoj mreži
za oružane snage i Državni sekreterijat.
U nekoliko poteza, vešt korisnik je mogao da pristupi
svim poverljivim mejlovima, memorandumima
i izveštajima iz celog sveta.
Kako to da je redov Mening imao pristup svim tim informacijama?
9. septembar. Verlo jednostavno.
Posle 9. septembra, način razmišljanja se promenio.
Baza podataka kojoj je morao da pristupi
je predstavljala potrebe jednog dela vlade
da deli informacije o svojim aktivnostima sa drugim delom vlade.
Koliko ljudi je imalo pristup?
To je teško pitanje.
Mening je smatran za jednog od najpametnijih
obaveštajnih analitičara u svojoj jedinici.
Ali je on više od ostalih
bio uznemiren zbog izveštaja koje je viđao.
stvar koja me je najviše uznemirila...
15 zatvorenika koje je uhvatila iračka federalna policija...
zbog štampanja "anti-iračke literature"
to je bila bezazlena politička kritika koja se zvala
"Gde je otišao novac?"
otišao sam do oficira da mu objasnim o čemu se radi...
rekao mi je da ućutim i objasnim kako možemo da pomognemo
da uhvatimo još zatvorenika.
posle toga je sve krenulo nizbrdo...
bio sam upleten u nešto protiv čega sam se zalagao...
Svima je odgovarao. Stalno je hteo da se svađa.
Hteo je da bude osoba koja se ni sa kim nije slagala.
Imali smo odvojenu konferencijsku salu.
Imala je ulaz, ali nije imala vrata.
On bi odlazio tamo i vrištao.
ne mogu da verujem šta ti govorim
pucam po šavovima
ja sam slomljena duša
*zagrljaj*
hvala ti to mi puno znači
ne znam šta da radim sada...
nastavi da kucaš
Test 1, 2, 3...
Ovo je snimak Asanža, samo zvuk.
Pokušavao sam da ga uhvatim posle snimka "Kolateralno ubistvo",
ali on je vrlo dobar u izbegavanju.
Nema kuću, nema kancelariju, bio je to težak zadatak.
Jurio sam ga nedeljama i samo smo se jednom čuli telefonom.
Ali čuo sam da će držati govor u Norveškoj, pa sam otišao tamo.
Došao sam u Oslo i
pratio ga nekoliko dana dok sve nije počelo.
Ovo nije liberalna demokratija o kojoj smo sanjali.
Ovo je režim koji prevazilazi svaku meru.
Neprijatno mi je.
- Zbog čega? - Zbog proklete kamere.
Čestitam. Hvala vam. Odličan govor.
Znao sam da je u to vreme pratio iz pozadine.
On je Australijanac, iz Melburna je.
Ali nije imao javni profil.
Nije prvi put da ste preko Vikiliksa
dobijali pažnju australijske javnosti.
Imali ste još jedan kontroverzni period
kada ste bili povezani sa grupom koja je
pokušavala da upadne u vojne kompjuterske sisteme.
Koja Vam je tu bila motivacija?
Tada sam imao dve motivacije.
Jedna je bila samo intelektno istraživanje i izazov da uradim to.
Pa ako ste tinejdžer iz predgrađa Melburna,
a ovo je bilo pre javnog pristupa internetu,
ovo je bila neverovatno intelektualno oslobađajuća stvar
da izađete i istražite svet svojim umom.
MELBURN, AUSTRALIJA rane '90-te
Ćao, druže!
Ne, haker nije neko ko ubija svoje žrtve
i raskomada ih na parčiće.
Hakeri prave daleko veću štetu od toga.
Hakeri, misteriozni operatori interneta.
U očima zakona, oni su kriminalci.
Ali ko su oni?
To je bio interesantan period u Melburnu ranih '90.- ih.
Bilo je samo par mesta na Zemlji
koja su imala pristup internetu.
Tu je bio i osećaj bunta,
neka vrsta alternativne političke kulture u Melburnu.
Sve te stvari su težile ka istom.
A Džulijan je bio središnji deo...
To je skoro bio kliše, tinejdžer haker.
72 miliona mrtvih?
Je li ovo igra ili stvarnost?
Kakva je razlika?
Oni su se borili protiv države.
Mislili su da je pobeda inteligentnih pojedinaca
nad državnim nadzorom, cilj onoga što su radili.
Džulijan Asanž, koji je u to vreme bio mladi haker,
je ušao u taj svet.
Pokazaćemo im, dušo.
I postao je centralna figura.
Grupa se zvala Međunarodni Rušioci.
Među njima je bio i Džulijan Asanž,
poznad pod imenom Mendaks,
neka vrsta latinske fraze koja znači "plemenit lažov".
Hakeri iz Melburna su takođe bili osumnjičeni za napad CPNU virusom,
mada to nikada nije dokazano.
Dve godine nakon CPNU crva,
Asanž je bio umešan u još jedan napad.
Džulijan Asanž je navodno pristupio kompjuterima širom sveta
preko interneta,
odnosno, "Ceo kompjuter mu je bio dostupan
i mogao je da radi šta god hoće".
Hakeri veruju da postajemo policijska država,
da su informacije sakrivene od javnosti...
Ken Dej je australijski ekspert za hakere
i prva osoba koju je ispitao bio je Džulijan Asanž,
kao deo tajne operacije koja se zvala "Operacija Vreme".
To je bio vrlo težak slučaj
zato što je to bio tek drugi put da smo vršili
istragu na ovaj način, tako da smo još uvek učili.
Hvatali smo signal koji je išao preko telefonske linije,
tako da smo mogli da vidimo šta se kucalo i povratni signal.
Hakeri su upali u američko ratno vazduhoplovstvo, mornaricu
i američku odbrambenu mrežu
koja je mogla da blokira internet celoj zemlji.
Imali smo slobodan ulaz u američki vojni bezbednosno koordinatni centar.
To je vrh sigurnosti...
On služi za bezbednost MILNET-a, američkog vojnog interneta.
Imali smo kontrolu nad njim dve godine.
Internet je bio nova granica gde su ljudi mogli da kažu
"Tu sam, prvi sam, ja sam svemoguć".
To je zajednička osobina hakerima.
Svi su oni egoisti, "Ja sam najbolji".
Džulijan je bio optužen sa 29 tačaka optužnice za upadanje, menjanje
i uništavanje vladinih podataka.
Odbrana je tražila od suda da bude blag,
jer je Asanž imao teško detinjstvo.
Stalno se selio iz jednog grada u drugi
i nije imao duge veze.
Njegova stalna veza sa spoljnim svetom je bio internet.
Posle pet godina istrage i suđenja,
Džulijan je priznao krivicu za 24 hakerskih napada.
Bio je osuđen na tri godine uslovno.
On veruje da to što je radio nije bilo pogrešno
i verovatno se kaje zato što je priznao krivicu.
Džulijan ne voli da ga optužuju.
Njegovo razmiljanje je "Da, bio sam osuđen, ali nepravedno.
To nije u redu. Ja sam mučenik."
On to nije prihvatao.
Džulijan je oduvek imao krut pogled na politiku.
Uvek je verovao da postoje tajne koje se moraju otkriti.
Sa 17, 18 godina, Džulijan je gledao stvari koje nije razumeo.
To su sve skraćenice, to su opisi kretanja
oružja ili vojske.
Nije bio spreman da uradi nešto sa tim.
U stvari, čekao je 20 godina.
A kada je to ponovo video, znao je šta da uradi.
Mesecima pre nego što je dobio snimak sa helikomptera,
Asanž je tražio informacije preko raznih hakera.
Zašto pričam sa svima vama?
Pa, ovde imamo takmičenje "uhvati zastavu".
Mi imamo našu listu zastava,
i hoćemo da ih vi uhvatite.
Ako tražite na Google-u "Vikiliks najtraženiji 2009",
videćete listu dokumenata.
Ako vi možete, ili znate nekoga ko je u poziciji
da dođe do tog materijala, preda ga nama, bez ikakvih pitanja,
pomoćićete da promenimo istoriju.
Mesec dana nakon Meningovog premeštanja,
Vikiliks je objavio poruke sa pejdžera vezane za 11.9.
Mening je dobio obaveštenje.
objavili su "poruke sa pejdžera" vezane za 11. septembar
priznali su da su iz baze DB-a i mogao sam slobodno da se pojavim...
Samo nekoliko dana kasnije,
sačuvao je informacije o kontaktu Džulijana Asanža u svoj kompjuter.
Zatim, nakon što je video Vikiliksovu listu najtraženijih,
Mening je počeo da traži snimke ispitivanja CIA-inih zatvorenika
na tajnim mrežama kojima je imao pristup.
Kao i drugi potencijalni uzbunjivači,
pitao se da li ima pristup tajnim informacijama
koje bi javnost trebalo da zna.
U toku svog rada
preuzeo je hiljade vojnih izveštaja iz Iraka i Afganistana.
Tu je on hvatao svoje zastave.
Mnogo zastava.
VAŠINGTON januar 2010.
pošao sam na odsustvo krajem januara/početkom februara...
99,9% ljudi dolaze kući iz Iraka i Afganistana
hoće da vidi svoju porodicu, povali nešto...
ja sam hteo da pokušam da živim kao žena
seo sam na voz od Vašingtona do Bostona
obučen kao žena... perika, veštačke grudi, haljina
Dok se Mening igrao sa novim identitetom,
zamišljao je svoju novu ulogu.
Posetio je svog dečka u Bostonu
i otišao na žurku hakera sa fakulteta,
gde je uhvaćen kamerom.
Za to vreme, možda čak i tog momenta,
Mening je imao skoro 500,000 poverljivih dokumenata
o ratu u Iraku i Afganistanu.
Dok je bio na odsustvu, kontaktirao je Vašington Post
i Njujork Tajms.
Kada niko od njih nije pokazao interesovanje,
Mening je poslao te takozvane "ratne dnevnike" Vikiliksu.
verovatno sam na ivici da postanem najozloglašeniji haker...
ne bi mi smetalo da odem u zatvor do kraja života ili da budem pogubljen
da moje slike nisu bile u svim novinama širom sveta...
kao muškarac.
Dobro jutro. On?
Kako je redov u vojsci navodno dobio pristup
strogo poverljivim informacijama?
Vojska je uhapsila američkog vojnika
zbog odavanja ovog tajnog snimka.
Glavni osumnjičeni je 22-godišnji redov Bredli Mening
za navodno odavanje ovog tajnog snimka
na kome Apači helikopter napada civile.
Nekoliko dana nakon što smo čuli
o ovom problemu sa redovom Meningom,
mislili smo da je to najgori mogući scenario.
Tada nismo znali šta to znači za nas,
i šta se stvarno događalo.
Redov Bredli Mening,
pronašao je bivšeg hakera u Sakramentu, Kaliforniji
koji je bio sve više uznemiren i na kraju ga prijavio.
Njemu je trebao prijatelj i žao mi je što to nisam bio ja.
U pitanju su bile potrebe mnogih
umesto potreba Bredlija Meninga.
Lamo je dao federalnim agentima kopiju svog razgovora sa Meningom.
Dao je kopiju i Kevinu Pulsenu,
prijatelju i bivšem osuđenom hakeru,
koji je sada urednik sajta wired.com.
Samo što sam završio priču o Adrijanu.
Dok je bio u bolnici, promenili su mu lekove.
Sumnjao sam da
mu ti novi lekovi možda ne odgovaraju
i da je ovo kao u filmu Blistavi um i da je on sve ovo umišljao.
Lamo je dao zeleno svetlo Pulsenu da objavi priču,
a nekoliko dana kasnije, wired.com je saopštio vesti o Meningovom hapšenju.
Niko nije hteo da Adrian ode u medije,
ali to je očigledno već bilo urađeno.
Posle toga se dosta pojavljivao u medijama.
To je nekako eksplodiralo.
Da li ste se osećali kao patriota kada ste prijavili Meninga?
Osećao sam se vrlo tužno
što nisam uspeo da ga sprečim u tome...
Verovao sam da su njegovi postupci ugrožavali živote...
Adrian živi svoj život kao da piše roman.
A svaki pisac želi da ga ljudi čitaju.
Posao mi je da odigram ulogu najbolje što mogu,
isto kao i svakom drugom glumcu.
U javnosti nikako ne možeš biti svoj.
Sve one male stvari koje nas čine ljudima
nestaju pred kamerom.
Takođe bih želeo da istaknem Vikiliks više ne može
da kaže da im izvori nikada nisu bili otkriveni.
Koje su novosti o Meningu?
Dajte mi novosti, to je od pre 2 dana.
On je optužen sa špijunažu.
Tvrde da je odao
bar 50 poverljivih dokumenata drugoj strani.
Druga strana je neimenovana.
Nakon što je Bredli Mening uhapšen,
pažnja se prebacila na Džulijana, to više nije bila tajna.
Pritisak je bio veliki.
Džulijan nije hteo da kaže odakle mu taj materijal,
ali nije bilo sumnje da ima taj materijal.
Jako smo se trudili da se ne sazna ko su nam izvori.
Sva naša tehnologija šifrovanja je dizajnirana
tako da nas spreči da saznamo ko su nam izvori.
Da li je stvarno bilo moguće
da Džulijan nije znao da mu je Bredli Mening bio izvor?
Ili je koristio staru taktiku Mendaksa,
lagao zbog plemenitog cilja?
Redov Bredli Mening je priznao
da je predao preko 260,000 dokumenata Vikiliksu.
To nije tačno.
To znači da ima još dosta toga za objavljivanje.
Stiven Grej za vesti Kanala 4.
Hvala ti, Stivene, hvala...
sada su svi prsti uprti u mene.
Džulijan je znao koliko je još bilo.
Ali sada kada je Mening uhapšen, pitanje je
da li bi ga Vikiliks stavio u veću opasnost
ako nastavi da objavljuje njegov materijal?
To je svakako veoma problematična situacija.
Ovo je najozbiljnije što može biti.
Imamo situaciju u kojoj je ovaj mladić, Bredli Mening,
optužen da je izvor za snimak Kolateralno Ubistvo.
Ne znamo da li je g. Mening naš izvor ili ne.
Ali znamo da smo obećali izvoru
da ćemo objaviti sve što nam pošalje.
Čak iako je njegov potencijalni izvor uhapšen,
Asanž je ostao pri misiji Vikiliksa.
Jedva je čekao da objavi stotine hiljada američkih tajni koje je imao.
Džulijan je putovao Evropom, smišljajući svoj sledeći potez.
U Briselu ga je pronašao Nik Dejvis, novinar istraživač.
Moj predlog Džulijanu je bio,
umesto da postavi taj materijal na sajt Vikiliksa,
da ga podeli sa Gardijanom i ostalim medijskim grupama,
uključujući i Njujork Tajms.
Koji, pod A, imaju milionski auditorijum,
i imaju prirodne političke veze.
Pokušavali smo da mu damo neku vrstu političkog imuniteta
tako da je mogao da radi ovu očigledno provokativnu
i pomalo opasnu stvar
u relativnoj sigurnosti i sa sigurnim uspehom.
Videvši da Vikiliks može imati koristi od glasnijeg megafona,
Džulijan je prihvatio Nikov predlog.
Dakle, kako ću ja dobiti te dokumente u Londonu?
Bilo je pomalo rizično, jer ako su vlasti nadgledale
njegove komunikacije, a verovatno jesu,
videli bi da sam i ja umešan sa njim,
uhapsili bi me čim bi se vratio u Britaniju
i uzeli bi mi materijal ako bih ga imao u laptopu.
Razmišljali smo o flešci, možda je neće videti?
On je imao bolje rešenje. Rekao je da će napraviti sajt.
Da bih pristupio sajtu, trebala bi mi šifra.
Uzeo je salvetu sa stola iz kafića gde smo sedeli u Briselu,
povezao nekoliko reči sa reklamne slike
i napisao "bez velikih slova".
Stavio sam je u džep.
Da sam bio uhapšen, pomislili bi
da je to maramica u kojoj bih izduvao nos.
Tako je i bilo, vratio sam se u Britaniju,
niko me nije zaustavljao i sve je prošlo glatko.
Džulijan bi se takođe udružio
i sa londonskim biroom za istraživačko novinarstvo.
Na dogovorenm mestu u centru Londona,
Džulijan se našao sa Ianom Overtonom.
Pojavili smo se i Džulijan je bio tu,
nosio je pancir,
a mi smo imali srednjeistočno jelo.
Otkrio nam je da ima
najviše poverljivih dokumenata nego što je ikada imao.
U sred ove špijunske priče bio je Ianov mladi kolega,
kompjuterski ekspert Džejms Bal.
Oko 1 ujutru sam uzeo flešku
sa 390,000 poverljivih američkih izveštaja.
Krenuo sam i Džulijan me je pitao gde sam pošao.
Rekao sam da idem kući.
On je zastao i rekao da ne radim to.
"Ne želim da se tvoja adresa poveže sa ovom adresom.
"Možeš li da odeš na neko drugo mesto na bar 4-5 sati?"
Sigurno nisam mogao da odem u neki klub.
Zaista nisam želeo da objašnjavam
kako sam izgubio 400,000 poverljivih dokumenata, jer sam se napio.
Niko ovo nikada ranije nije uradio.
Odakle vam timovi sa inteligentim ljudima da rade ovo?
Od kada sam novinar, niko se nikada nije
susreo sa desetinom materijala koje je on imao.
Pričamo o pola miliona linija podataka.
Ranije, ako biste morali da uzmete pola miliona linija podataka,
morali biste da imate 16 kolica da ih iznesete iz Pentagona.
Ovo je bilo najveće curenje tajnog materijala
u istoriji cele planete.
Džulijan je odlučio da prvo objavi
ratne dnevnike iz Afganistana.
Ali prvo je morao da ih razume.
U londonu, Gardijan je započeo tajnu operaciju
sa ključnim vojnim reporterima
iz Njujork Tajmsa i nemačkog magazina Dir Špigel,
novinari veterani koji su mogli da razumeju
tajni jezik vojske.
Imate mnogo više informacija nego što imate ovde.
Ali evo ključnog dela...
Za 4-5 nedelja
dok su reporteri radili na ratnim dnevnicima iz Afganistana,
svi smo se zabrinuli da ovde ima materijala
koji, ukoliko bude objavljen, može da bude koban po ljude u Afganistanu.
Ovaj ogroman napad je trajao oko 22 sata.
Počinje ovde.
Ovo se odnosi na obične afganistanske civile
koji su u jednoj operaciji ili incidentu ili nečemu drugom
dali informacije koalicionim snagama
i to je sačuvano ovde
tako da se ti civili mogu identifikovati.
Rekao sam to Džulijanu i on je rekao
"Ako afganistanski civil pomaže koaliciji, onda zaslužuje da umre",
i objasnio je
da oni imaju status doušnika ili saradnika.
Sada...
Jeste li sigurni u to? Baš tako je rekao?
Apsolutno ne sumnjam u to. Bili smo samo on i ja
i razgovarali smo i tome kako da sredimo to.
Ovaj problem, potencijalni problem, se već pojavio.
Prvo, ovo je moralni problem.
Mi nećemo da objavimo materijal zbog koga će ljudi biti ubijeni.
Drugo, ako objavite informacije zbog kojih ljudi mogu biti povređeni,
ili stvarno budu povređeni,
vi gubite svoj politički imunitet, ranjivi ste na napad propagande
koja samo čeka da kaže da pomažete lošim momcima.
Džulijan je haker,
njegova ideologija je da su sve informacije dobre
i da se sve mora objaviti.
Pitao sam Džulijana da li bi objavio na svom sajtu informaciju
zbog koje bi stradali nevini,
kao, na primer, kako pustiti antraks u gradski vodovod.
Da. Čak i ako postoji mogućnost da bi to dovelo do gubitka života.
To je čovek kome je primarni način interakcije sa svetom
digitalni.
To je donekle čista granica ljudske prirode.
On nekada umanjuje ljudsku aktivnost na neku formalnost,
i ne vidi da je to osoba.
On to uprosti na tu vrlo jednostavnu formulu.
"Oni pričaju sa okupatorskom vojskom, sugurno su loši,
saradnik zaslužuje da umre".
Koalicija novinara
nije navikla da radi sa tako radikalnom transparentnošću kao Asanž,
a Asanž je još uvek učio etiku novinarstva.
Mogli su da se slože samo oko jedne stvari,
objaviće dokumente.
U Londonu, postavljen je rok za sve partnere
da objave u isto vreme.
Džulijan se napokon složio da sakriju imena
i rekao svojim partnerima da ima poseban proces
kojim će eliminisati identitet izvora sa dokumenata.
Ali sa manje od nedelju dana pre objavljivanja,
Asanž nije to rekao Domšaid-Bergu u Berlinu.
Bili smo tu,
4 dana pre objavljivanja 90,000 dokumenata
i ništa nije bilo sređeno.
Nemoguće nam je
da obavestimo neke od Afganistanaca o ovom materijalu.
Moraćemo, izgleda, da sredimo nešto.
Je li to novo za tebe? Sam radiš cenzuru.
Da, to je novo za nas, ali zapamtite...
Vreme je isticalo.
Baš pred objavljivanje,
Asanž se fokusirao na deo od 15,000 dokumenata
koji je sadržao najviše imena.
U očaju, obratio se za pomoć neverovatnom izvoru.
Saopšteno je da je Vikiliks zatražio pomoć od Ministarstva Odbrane
radi recenzije oko 15,000 poverljivih dokumenata,
koje je Vikiliks nabavio
na neovlašćen i neprikladan način,
pre nego što ih objavi u javnost.
Džulijan je terao Njujork Tajms da pošalju pismo Pentagonu
i pitaju ih da li oni hoće da pomognu sa recenzijom,
ali oni su odbili.
To je bilo 24 sata pre objavljivanja.
...poverljive i osetljive informacije...
Nije tačno da ga nije zanimalo šta je u tim dokumentima.
Zapravo, prilično ga je mučilo to kao i malo sredstava.
Bio je sam danonoćno i stalno je radio
na tome šta da objavi, a šta ne.
Vikiliks je mala organizacija koja je radila na ovoj ogromnoj stvari.
Napraviće neke greške.
Je l' se Spigl piše sa "I-E" ili "E-I"?
I- E
U redu. Jebeš taj kraj saopštenja.
Nije imao nikakvu podršku,
a trebao je da održi konferenciju za štampu.
Rekao sam mu da mu treba neko tamo.
Neko mora da napiše saopštenje za javnost
ili makar da se javlja na telefon.
Samo par dana pre toga nekoliko volontera je došlo.
Idem sada,
ali hoću da razmislite o nečemu.
Sutra imamo konferenciju za štampu.
Bićemo preplavljeni.
Totalno preplavljeni.
Hajde da pričamo o Vikiliksu kao organizaciji.
Je li ovo Epl ili IBM, ili možda...
To je benzinska pumpa na uglu, sa vrlo pametnom pratnjom.
Tačno je da su pokušali da ostave utisak
da je to veoma velika organizacija.
To je bio Džulijan Asanž, njegov laptop od 300 dolara,
10 SIM kartica i vrlo jeftina jakna
koju je oblačio kada je radio intervju.
OBJAVA RATNIH DNEVNIKA IZ AFGANISTANA, 25. jul 2010.
Probudio se kasno, naravno.
Kucam na vrata. "Džulijane, hajde čoveče".
On ustaje. Njegova normalna stvar.
Koliko je sati?
Još 25 minuta.
Moram da spremim i listu stvari. - U redu.
Samo dva minuta. Kako se osećaš?
Umorno. Nisam spavao.
Ali, dobro.
Četrnaest strana u Gardijanu od jutros.
"Masivno curenje tajnih fajlova otkriva pravi rat u Afganistanu."
Govorimo našim izvorima da će imati maksimalni politički uticaj,
mislim da smo prilično blizu tome.
Tamo je 10 kamiona,
10 medijskih kamiona.
Da Biće dobar ishod.
Izašao je kao skitnica.
Dok smo prošli tih 50 metara,
on je bio kao zvezda.
Bio je jedan od najpoznatijih tipova na planeti.
Jebote.
Pročitali ste jutarnje novine.
Ovo je Gardijan od jutros.
Četrnaest strana na ovu temu.
Jasno je da ćete sada razumeti
kako je bilo proteklih šest godina u ratu
i da tok rata mora da se promeni.
Ratni dnevnici su otkrili da je konflikt bio drugačiji
nego što je građanima pričano.
Civilne žrtve su bile daleko veće nego što je objavljeno.
Američki tobožnji saveznik, Pakistan, je igrao dvostruku igru,
uzimao je vojnu pomoć od Amerike,
čak i dok je sa talibanima planirao napad na Afganistan.
Ratni dnevnici su takođe otkrili postojanje
američkog tajnog tima za atentate,
koji je ranjavao i ubijao žene i decu.
Ništa neće imati veće posledice na našu naciju
nego prikazivanje brutalnosti rata.
Imati takve vrste odluka,
takve vrste razmatranja, rađene u tajnosti
je neverovatno loše za američki narod,
jer se te stvari rade u njihovo ime.
I bilo da se slažete sa tim ili ne,
bitno je imati slobodan protok informacija za javnost.
Sav ovaj materijal je star sedam meseci,
tako da nema posledica po trenutne operacije.
U kojim uslovima ne biste objavili informacije,
odnosno da li postoje uslovi pod kojima ih ne biste objavili?
Imamo proces minimizacije štete.
Naš cilj je reforma, naš metod je transparentnost.
Ali ne stavljamo metod pre cilja.
Izvinite.
Začudio sam se kada je Džulijan rekao da
"Vikiliks uvek vrši proces minimizacije štete."
Džulijan uopšte i nije imao proces minimizacije štete.
Da li je Vikiliks naravio izmene?
Ne
15,000 dokumenata je zadržano.
Ali 75,000 dokumenata je objavljeno
i u njima je bilo oko 100 imena.
Članci koji su objavljeni u novinama
imali su samo nekoliko stotina izmenjenih dokumenata.
Ali i nakon toga i uprkos Džulijanovim obećanjima,
Vikiliks je objavio 75,000 dokumenata na svom sajtu
bez ikakvih izmena.
Posledice na bojnom polju zbog objavljivanja ovih dokumenata
su potencijalno ozbiljne i opasne
za naše trupe, naše saveznike i afganistanske partnere.
Ne znam da li je neko nakon toga povređen.
Činjenica da je materijal bio tu
i da je potencijalno opasan je napravilo političku štetu.
Kada je materijal prvi bio put objavljen,
svet je pričao o civilnim žrtvama u Afganistanu
i postojanju tima koji ubija Talibane.
Ali Bela kuća je rukovala vestima,
pa je priča postala "Vikiliks ima krv na svojim rukama."
G. Asanž može da priča o većem dobru šta god hoće
šta on misli i njegovi izvori rade,
ali istina je da oni možda već imaju na rukama krv
nekih mladih vojnika ili neke afganistanske porodice.
Ljudi iz Vikiliksa imaju krv na svojim rukama.
On očigledno ima krv na svojim rukama.
Krv je na njihovim rukama.
Ovde smo započeli rat informacijama.
Ta spekulativna krv je postala bitnija od prave krvi.
OPERACIJA TRAJNA SLOBODA
Mrtvih koalicije: 3,936 Afganistanaca mrtvih civila: 15,500- 17,400
Mrtvih Talibana: 15,000- 25,000
Mi već možemo da vidimo te odvratne stvari.
Znamo za to.
Hajde da se fokusiramo na vaše noćne more.
Kako svi ovi ljudi mogu umreti
zato što su vladine tajne procurele.
Čim su se dogovorili na čijim je rukama krv,
Vikiliks je bio izolovan,
i to je, sa političke tačke gledišta,
bio pametan potez Bele kuće.
Zaustavili su bilo kakvu raspravu
sa ovim velikim novinskim organizacijama
i izolovali Džulijana.
Praveći razliku između Asanža i novina,
vlada je izbegla rat sa medijima i napravila perfektnog neprijatelja,
tipa koga je Bredli Mening nazvao
"ludi Autralijanac."
Kako ste se zvali?
Ne znam kako sam se zvao, znam kako se zovem.
Kako se zovete?
Džulijan.
Da li se navikavate?
Do skoro ste bili u senci što se medija tiče.
Malo smo porasli, pa je sada ovo vreme za to.
Vikiliksu treba lice?
Da, javnost zahteva da ima lice.
Mi bismo u stvari više voleli,
ja bih više voleo, da nema lice.
Pokušavali smo to neko vreme.
A ljudi...
Zahtevi su bili toliko veliki da su ljudi počeli da izmišljaju lica.
Neki ga nazivaju herojem,
neki u njemu vide pretnju po dSržavnu bezbednost.
Džulijane, hvala Vam što ste nam se pridružili...
Ovog prepodneva sam pričao sa čovekom koji stoji iza curenja...
Džulijan Asanž.
G. Asanž, dobro jutro.
Šta je ovo sve postiglo?
Mi smo objavili više poverljivih dokumenata
nego svi ostali svetski novinari zajedno.
To je novinarstvo.
Ja volim izreku
"Upali svetlo da pacovi odu."
Da li mislite da ste postigli ono što ste želeli
kada ste objavili ove dokumente?
Još ne.
- Ti. - Šta?
Gospode Bože.
Dve sa tobom na naslovnoj strani.
Bože, pogledaj...
Još jedna duplerica.
Mislim da je to najbolja slika.
Ovo nije loša slika.
Mislim da je ova dobra.
A imaš i sliku
ovde na vrhu tri strane, u Njujork Tajmsu.
Sada sam nedodirljiv u ovoj zemlji.
- Nedodirljiv? - Nedodirljiv.
Malo se precenjuješ.
Molim?
Malo se precenjuješ
Pa, nekoliko dana.
Mogu da skinem. Sledećih nekoliko dana, nedodirljiv.
Osnivač Vikiliksa se ponovo našao u vestima danas.
Švedska je izdala nalog za hapšenje Džulijana Asanža.
Švedske vlasti traže
da ispitaju osnivača Vikiliksa, Džulijana Asanža.
Švedske vlasti su izdale nalog za njegovo hapšenje
zbog sumnje za zlostavljanje i silovanje u dva slučaja.
STOKHOLM, ŠVEDSKA avgust 2010.
U nedelju, 21. avgusta sam se probudio.
Drugi novinar mi je poslao imejl
sa linkom sajta švedskih novina Ekspresen.
Otišao sam na taj sajt i pomislio "Ovo je smešno,
"ovo su šaljive novine."
Imale su ogromne naslove, od kojih je jedan tvrdio
da je Džulijan Asanž seksualno napao dve žene.
"O čemu se ovde radi?"
Pozvao sam tipa u Stokholmu
koji je glavni koordinator za Vikiliks u tom gradu.
Pitao sam ga "Šta se to dešava?"
Čovek u Švedskoj je bio Donald Bostrom,
novinar istraživač
koji je pomagao Asanžu dok je bio u zemlji.
To je bilo...
kao novi Mik Džeger.
Da, stvarno.
Grupike, uhode, mediji...
svi su se interesovali za Džulijana u to vreme.
I on je to voleo.
- Voleo je? - Da, naravno.
Asanž je hteo da premesti bazu u Švedsku,
gde je Vikiliks imao svoje servere.
Zakon je bio naklonjen slobodi štampe
i Asanž je imao sve više fanova.
Slava mu je ponudila platformu,
ali ga je takođe napravila vidljivom metom.
Rekao sam Džulijanu, "Mislim da si na listi
neželjenih ljudi za neke vlade.
Skoro su u Rusiji neki novinari bili kompromitovani
zbog devojaka u kratkim suknjama.
To je vrlo lak trik. Zato, samo polako."
To je bilo tačno nedelju dana pre nego što je sve počelo.
Nove vesti... Internet platforma Vikiliks...
Australijanac je demantovao tvrdnje
rekavši da su bez osnova...
Džulijan Asanž je demantovao da je imao nedobrovoljnu vezu
sa dve žene od 35 i 25 godina.
Ona je opisala Asanža kao nasilnog
i rekla da je pokušala da odbije njegove ponude.
Rekla je da je pristala na seks
nakon što se on složio da stavi kondom.
Ali kondom je nekako pukao.
Nepoznati izvor je dao policijske izveštaje novinarima.
U njima su bile izjave Asanža,
dve žene i, iznenađujuće, slika pocepanog kondoma.
Dešavale su se još neke čudne stvari.
Sličaj jedne žene je bio zatvoren, a potom otvoren.
Strašno je zanimljivo što se ovo desilo
odmah nakon veoma neprijatnog i opasnog curenja informacija.
Postojale su različite mogućnosti.
Jedna je da mu je žena koja je htela da proda priču
novinama smestila.
Druga je da se grupa desničara u Švedskoj
dogovorila da mu smesti.
Možda je i neka agencija iz Amerike uradila ovo.
A možda je čak i moguće
da je to i udario. Ne znam!
Da li se desilo nešto između Vas i ove dve žene
što bi se moglo protumačiti kao seksualno uznemiravanje ili silovanje?
Nema reči, nema akcije, nema nasilja.
Nema ničega što bi se moglo protumačiti kao silovanje.
Baš ništa.
A seksualno uznemiravanje?
Ja ne znam šta to znači.
Nema sumnje da je ova organizacija pod opsadom...
To je očigledno bila prljava kampanja...
To je očigledno prljava kampanja. Pitanje je ko je umešan...
Australijska agencija nas je upozorila
da ćemo biti napadnuti.
Osnivač Vikiliksa naziva ovo "prljavom kampanjom".
Njegove pristalice tvrde da je to način da ga ućutkaju.
Hoćete da kažete da ovo nije lov na veštice? Hajde.
Jedan tužilac je navodno radio sa kubanskim izbeglicama
i priča se da je on CIA-in operativac?
Cela ova stvar smrdi do neba, kažem vam.
Video sam ovo mnogo puta, vlade i korporacije
napadaju ljude ovakvim lažima i klevetama.
Što se mene tiče, ovo je gomila gluposti.
Ovo je svakako nerealna Švedska bajka.
Jedino još samo fale da izađu vilenjaci na binu.
Još samo to čekam.
Moja uloga je da budem gomobran,
da privlačim napade na organizaciju zbog toga što radimo.
Jedan aspekt toga je bila Vaša pravna situacija u Švedskoj.
Neću da kažem da je to u vezi sa ovim.
Ali to utiče na Vikiliks.
Moraću da odem ako...
Da li još uvek... Nekada ste govorili...
Ako ćete da upropastite ovaj ozbiljan intervju
pitanjima o mom ličnom životu...
Neću, ono što hoću je,
da li osećate da je ovo napad na Vikiliks.
Okej, izvinite.
Džulijane, mogu da pređem na sledeće pitanje.
Sve što hoću je...
Izvinite.
Upropastili ste ga.
Slučaj u Švedskoj još uvek nije rešen.
Dok se istraga nastavljala,
tužioci su dozvolili Asanžu da napusti Švedsku
sa uverenjem da će se ponovo pojaviti.
Ali Asanž se nikada nije vratio.
Uveren da je Švedska zamka, sakrio se u London.
Džulijan je imao neku vrstu paranoje,
ali kada sam bio sa njim
mislim da je ta velika bezbednost bila potrebna,
bila je prikladna.
Zamislite, on je živeo tako poslednjih 5 ili 10 godina
kada to verovatno nije bilo prikladno.
Hoće li Vikiliks objaviti još nešto u naredne dve ili tri nedelje?
Nikada nemate dobar razlog da budete paranoični.
Imate dobar razlog da budete oprezni.
Ulozi su veliki, tako da morate biti oprezni svaki dan.
On je vežbao za ovaj trenutak, taktike za izbegavanje,
menjao je telefone, vadio baterije, menjao kompjutere.
Možda je to ranije bila fantazija,
ali to mu je pomoglo, zato što je to postalo stvarnost.
On je bio fokus velikih neprijatelja.
Upravo sada, Pentagon navodno traži Džulijana Asanža,
koji je možda na ivici da objavi
ogromne količine novih poverljivih dokumenata.
Stavljao je glavu u torbu. Izlagao se opasnim situacijama.
I mislim da je, sve u svemu, prilično dobro rukovao opasnostima.
Jedna strana ovog tipa je odlična,
a druga sakrivena strana je skroz destruktivna.
On je odličan basnopisac i pripovedač,
stalno živi u mašti
i do neke mere taj njegov zamišljeni svet
postaje stvarniji nego svet u kome živimo.
Da.
Pričali ste o agresivnom nadzoru Vas i nekih zaposlenih u Vikiliksu?
Sigurno smo bili pod nadzorom u Islandu.
Ja sam lično oterao neke ljude
koji su me snimali kamerama.
Otišao je na konferenciju u Oslo i rekao
da su 2 zvaničnika Državnog Sekreterijata pratila u avionu,
ali nema dokaza.
To je ono što je bilo zamorno za mnoge od nas.
Džulijan je stalno pričao da smo u velikoj opasnosti.
To su sve bile laži i propaganda.
Možda zbog slave, možda zbog pažnje,
možda i zbog pritiska rada u ovakvom okruženju,
ali nekako je ovaj idealista koga sam upoznao
postao nešto drugo.
Cela ova tema je krenula nekim drugim putem.
Izašao je članak u Njuzviku.
Džulijan ga je koristio kao dokaz da sam ja pričao sa novinarima.
Od tog dana, ja sam bio izdajica,
ja sam pokušao da mu zabijem nož u leđa.
Svelo se na to da sam suspendovan, kako je Džulijan rekao, zbog
"nelojalnosti, neposlušnosti i nestabilnosti u kriznim vremenima."
Odakle mu to?
Mislim da je to iz Zakona o špijunaži 1917.
To je bila surova ironija.
Preko Atlantika, američko Ministarstvo Pravde
ispitivalo je da li može da iskoristi Zakon o špijunaži
da zatvori Džulijana Asanža.
Zakon o špijunaži je napisan za situacije
kada pojedinci predaju informacije o nacionalnoj odbrani neprijatelju
kako bi mu omogućili da nas napadne.
Bilo bi čudno ako bi se ovaj zakon iskoristio
da se napadne pojedinac koji nije uradio ništa više
nego što rade Njujork Tajms ili Vašington Post svakog dana.
LONDON, ENGLESKA 22. oktobar 2010.
Hoćete li pustiti prvo njih?
Sledeća velika objava su bili ratni dnevnici iz Iraka.
Ovog puta, Vikiliks je radio sa volonterima
na kompjuterskom programu koji rešava problem sređivanja.
Bilo je skoro 400,000 dokumenata
o američkoj vojsci koja namerno krije informacije
o civilnim žrtvama i sistematskoj torturi.
Predsednik Obama je sankcionisao masovnu primopredaju
iračkih ratnih zarobljenika
od američkih trupa do iračkih vlasti.
A jedna od stvari koja se protivi Ženevskoj Konvenciji
je da ne smete predavati ratne zarobljenike
drugoj vladi za koju znate da vrši torturu.
Dozvolite mi da kažem nešto u vezi sa navodima
da se ne interveniše kada se naiđe na zlostavljanje zatvorenika,
to nije tačno.
Imali su 1,300 iskaza,
sa medicinskim dokazima, o prilično zastrašujućem mučenju
zatvorenika od strane iračke vojske i policije.
Ovde pričamo o sodomiji,
o zlostavljanju gumenim crevima, o ubijanju ljudi.
Vrsta mučenja od kojih smo navodno "oslobađali" Irak.
Američka administracija za vreme Buša i za vreme Obame
je nastavila da predaje zatvorenike iako je znala za to.
To se protivi Ženevskoj Konvenciji.
Obamina administracija je počinila ratne zločine.
Ko je znao za to ranije?
Stvari od istorijskog značaja za dva rata u Iraku i Afganistanu...
Ovo je najznačajniji dokument našeg vremena, uklanjanje magle i
otkrivanje prave prirode rata u 21. veku.
Prijatan dan.
- Pismo Bredlija Meninga Vikiliksu
Šta je Mening uradio?
Da li su njegovi podaci, kao što je vojska rekla, nesmotreni i odbačeni?
Ili je to bilo delo čoveka
koji je pogledao iza zavese supersile
i video da je to što ona radi pogrešno?
Nakon što je odao podatke i pre nego što je bio uhapšen,
Mening je pokušao da shvati
šta je uradio i kuda ide.
imao sam oko 3 sloma...
svaki od njih je otkrivao sve više
moju neizvesnost i emocionalnu nesigurnost
da ste me pitali pre 8 meseci da li bih rekao da sam žena,
rekao bih vam da ste ludi...
Nije bilo mogućnosti
da iko i pretpostavi da je on imao žensku ličnost.
Mislite da je hteo da postane žena?
Znali smo da je razmišljao o hormonskoj terapiji,
ali nikoga nije zanimalo.
To nije bilo kao,
"Okej, moraće da se tušira sa ženama."
Bukvalno, nikoga nije zanimalo.
trenutno sam prilično nesmorten
Pozvao bi me i plakao.
Jecao je glasno
kao dete kada izgubi sve
i samo je govorio "Ne mogu uspeti,
neću uspeti, ne mogu to uraditi."
pokušavam da ne završim sa rupom od 5,56mm u čelu...
koju bih sam napravio...
Stalno sam ga pitao, "Imaš li nekoga?
Imaš li sa kime da razgovaraš, nekoga da viđaš svaki dan?"
Ubedio me je da nema nikoga.
Mening je pokušao da zatraži pomoć barem jednom,
preko imejla koji je poslao svom naredniku.
Mening je u imejlu poslao i sliku na kojoj je obučen kao žena.
Nekoliko nedelja kasnije u vreme večere,
Mening je pronađen na podu.
Nožem je na stolici naspisao reč
"Želim".
Kasnije te večeri, Mening je pokušao da se vrati na posao.
Nisam bila u smeni
i morala sam da dođem da pronađem nešto
što je on trebao da pronađe.
On se šetao tamo-vamo i pametovao.
Ja sam mu rekla,
"Mening, zašto ne središ prvo sebe pa onda da sređuješ mene?"
On je vrisnuo i udario me u lice dok sam sedela.
Adrenalin mi je odmah skočio.
Ustala sam, gurnula stolicu unazad.
On je i dalje pokušavao da me udari,
ali ja sam ga uhvatila u "špansku kragnu",
gurnula ga dole,
sela sam na njega i stavila mu ruke iza glave.
Nisam mogla da verujem da se potukao sa mnom,
bukvalno sam imala biceps 35 cm.
Ja sam poslednja osoba koju je smeo da udari.
Moj nadređeni je odlučio da
je to previše eskaliralo, da je on morao biti uklonjen
i da mu se oružje moralo oduzeti.
udario sam lezbejku u lice...
nisam ponosan na to
Posle toga se nikada nije vratio u kancelariju.
Morao je da ide da radi sa vodnikom prve klase u pošti.
bar sam uspeo da zadržim odobrenje [za sada]
Mening je i u pošti imao internet konekciju
do vojnih mreža.
Bilo mu je oduzeto oružje,
ali je on i dalje imao pristup milionima poverljivih dokumenata.
Imamo zaštitini program provere osoblja.
Pokušavamo da proverimo ljude kojima dajemo sigurnosne dozvole.
Da li je ovaj mladić trebao da dobije tu dozvolu?
Ako se pogleda prošlost, sigurno ne. Na osnovu izgleda, ko zna?
Ovo su odluke koje se vrlo teško donose.
Ali dozvolite mi da kažem ovo,
američka vojska je oduvek imala vrlo glupe vodnike prve klase
već duže od dva veka,
a oni ponekad urade neverovatno glupe stvari.
izvini, skroz sam u haosu sada...
malo ko zna, ali ispod ovog "vidljivog" haosa...
postoji haos koji sam ja napravio za koji niko ne zna
još uvek
Nisam videla da su ga uhapsili.
Ali sam videla da prolazi hodnikom
sa četiri poslanika.
Imao je osmeh na licu,
kao "svet je moj".
Poslednje što mi je rekao je
da ću da čujem nešto što će šokirati svet.
čuvani su na centralnom serveru...
došao bih sa muzikom na piši/briši disku...
označenom nečim kao na primer "Lejdi Gaga"...
obrisao bih muziku... a onda ubacio podatke
niko nije ni posumnjao
slušao sam Lejdi Gagu i pevušio dok sam prebacivao podatke
To je vrlo jednostavan proces,
ubacivanje CD-a
i preuzimanje ogromne količine informacija.
To nije bilo nešto preterano teško.
To nije sasvim tačno.
Mening je pretvorio svoj kompjuter u efikasnu mašinu za preuzimanje.
Za nekoliko meseci, Mening se povezao preko 794,000 puta
na servere Državnog sekreterijata.
Preuzeo je stotine hiljada dokumenata bez ičijeg znanja.
Kada bi naišao na problem,
potražio bi pomoć od drugog hakera kako da razbije šifre.
Kasnije, Mening je pričao sa njim o napretku otpremanja.
U Meningovoj listi prijatelja, adresa je bila pod poznatim imenom,
Džulijan Asanž.
Hilari Klinton... diplomate širom sveta
će strefiti srčani napad...
kada se probude jednog jutra i shvate da su...
svi poverljivi dokumenti spoljne politike dostupni...
javnosti.
to utiče na sve na zemlji...
to otvara diplomatiju... anarhiju širom sveta...
to je prelepo i užasavajuće...
28. novembra 2010.
Vikiliks i njegovi medijski partneri
su počeli da objavljuju mali deo, pažljivo sređene,
informacije Državnog sekreterijata koje je obezbedio Mening.
Svakodnevni dopisi američkih diplomata
su otkrili kako svet zaista fukncioniše.
To je bio trenutak kao u Čarobnjaku iz Oza.
Svi smo gledali u političare i pomišljali "Oni su tako moćni!"
A onda je neko pomerio zavesu.
Informacije su otkrile zločinačko ponašanje i korupciju
tirana iz Egipta, Tunisa i Libije.
To je dodalo ulje na vatru gnevu naroda protiv represije,
takozvano Arapsko proleće.
Takođe su rekle istinu
o greškama američkih takozvanih saveznika,
koji su morali da otkriju
da je njihova moć i legitimitet bila prevara.
Ovo curenje informacija je ogromnih razmera.
U dodiru je sa svim vezama koje Amerika ima
sa zemljama širom sveta.
Čak i da SAD i druge zemlje pokušaju da umanje uticaj ovoga,
to će biti rana koja se non stop otvara.
I ponašanje Amerike je bilo u pitanju,
pošto su informacije otkrile zataškavanje zločina
i sistematske politike korišćenja diplomata za špijuniranje stranih vlada.
Vidite, svi imaju tajne.
Neke aktivnosti koje države sprovode
kako bi njihov narod bio bezbedan i slobodan,
moraju da budu tajne da bi bile uspešne.
Ako su naširoko poznate,
onda ne možete odraditi svoj posao.
Biću iskren. Mi krademo tajne.
Krademo tajne drugih zemalja.
Ne možete raditi to legalno
i biti uspešni dugo.
Ovakva razotkrivanja rasturaju
funkciju odgovorne vlade.
Ljudi dobre volje
razumeju potrebu za osetljivom diplomatskom komunikacijom,
radi zaštite kako nacionalnog interesa,
tako i zajedničkog globalnog interesa.
Za predhodna razotkrivanja, američka vlada je
očigledno bila ljuta,
ali odjednom su odlučili,
"U redu, vreme je da ih kaznimo."
Vreme je da Obamina administracija tretira Vikiliks kako zaslužuje,
kao terirističku organizaciju.
Asanža trebamo da tretiramo kao neprijateljskog vojnika,
koji se u pustio u rat informacijama sa Amerikom.
On je ucenjivač, iznuđivač, terorista.
...ludak, navodni seksualni prestupnik...
On je kriminalac i treba ga uhvatiti i suditi mu.
Ozbiljna krivična istraga je u toku
i pokušavamo da uradimo sve što je moguće
da zaustavimo ovaj protok informacija.
On treba biti krivično gonjen u punoj meri zakona,
a ako to postane problem, onda treba promeniti zakon.
Imamo jedinice za specijalne operacije.
Mrtav čovek ne može da odaje tajne...
...ilegalno upucati kuč...
Ova bitanga... Sada se zalažem za Obamu.
Obama, ako slušaš ovo, trebao bi da središ ovog tipa.
Mislim da Obama treba napraviti ugovor
i možda uzeti bespilotnu letelicu ili tako nešto.
To bih voleo da vidim, da bespilotna letelica pogodi Asanža.
Sve pretnje su bile upućene Asanžu.
Niko nije obraćao pažnju na Gardijan ili Njujork Tajms.
To mi je bilo zaprepašćujuće.
Ako će se suditi Džulijanu Asanžu
za napad po američkom zakonu,
onda i urednik Njujork Tajmsa
mora biti u zatvoru s njim.
Iznenada, samo dva dana nakon objavljivanja
prve grupe informacija iz Državnog sekretarijata,
Interpol je zahtevao da se Asanž uhapsi
zato što se nije vratio u Švedsku
da odgovori na pitanja o seksualnom zlostavljanju.
Zabrinut sam političkim motivima koji su iza ovoga.
Švedska je jedna od onih država ulizica
koje koriste svoje resurse i svoje zgrade
za izručivanje i mučenje zatvorenika.
Mislite da ako ode u Švedsku, da će ga poslati u SAD?
Svakako, siguran sam u to.
- Vi ćete se boriti na osnovu toga? - Svakako.
Bilo je glasina o zapečaćenoj optužbi protiv Asanža.
Velika porota SAD-a je
u tajnosti dostavljala pozive na sud pristalicama Vikiliksa.
Pod političkim pritiskom,
Viza i Masterkard su prestale da obrađuju donacije sajtu.
Viza i Masterkard će rado obraditi uplate Kju-kluks-klanu,
bilo kojoj organizaciji širom sveta,
a ipak ovoj,
koja nema optužbe, nema poternica, nema ničega,
ne samo da su blokirali svoje transakcije,
nego nisu dozvoljavali ni jednom posredniku da to uradi.
U međuvremenu, osnivač Vikiliksa se i dalje krije od policije,
ali danas je održao govor, onlajn.
Šta će se desiti sa Vikiliksom ako Asanž bude uhapšen?
Ovo se nastavlja, ovo je ogroman materijal koji je vrlo važan
i svi rade na tome da ga objavimo.
Glavni portparol Vikiliksa je uvek bio Džulijan,
ali pošto je on u bekstvu,
ja sam na neki način preuzeo tu poziciju.
Gde je Džulijan Asanž?
Stvarno se ne sećam gde sam ga poslednji put video.
Na kraju sam se dosta pojavljivao na televiziji,
sa samo 16 godina.
To je bilo kao borba Davida i Golijata.
Da li mislite da su Vaša organizacija i Vaš sajt napadnuti?
Da, bili smo napadani cele nedelje.
Vikiliksov sajt je bio pod napadima
i stalno je padao van mreže.
Kao odgovor, pristalice Vikiliksa su počele da preslikavaju lokaciju
na preko 1,000 servera širom sveta.
Bilo je nemoguće ukloniti Vikiliks sa interneta.
Internet u digitalnoj eri
daje vladama više informacija i više moći,
kao i više komunikacije nego što su ikada imale.
Ali, isto to daje i građanima.
Vlade su moćnije, ali istovremeno i ranjivije.
Počela je borba
ko će da kontroliše internet, ko će da kontroliše informacije.
Zdravo. Ovo je poverljiva poruka od Anonimusa.
Posle brojnih napada na sajt Vikiliksa,
uključujući prekid finansija, već smo stavili do znanja
da ćemo se bortiti za slobodu govora i slobodu štampe.
Mi smo Anonimusi.
Mi smo legija.
Mi ne praštamo.
Mi ne zaboravljamo.
Kao odgovor na finansijsku blokadu Vikiliksa,
grupa hakera, Anonimusi, je otpočela internet napade,
obarajući sajtove Vize, Masterkarda i Pejpala.
Oslobodite Džulijana Asanža!
Oslobodite Bredlija Meninga!
Okončajte rat.
Sklonite se sa puta, molim vas!
Sklonite se sa puta.
LONDON, ENGLESKA 7. decembar 2010.
Politički zatvorenik!
Već ste upozoreni!
Volimo te!
Sloboda govora!
Nedelju dana nakon što je izdat nalog za hapšenje,
Asanž se predao londonskoj policiji.
Smatrano je da je let rizičan,
zadržan je u pritvoru, čekajući saslušanje za kauciju.
Mnogi veruju da je g. Asanž nevin,
kao i da je ovo gonjenje politički motivisano.
Asanžovo hapšenje je postalo mitski trenutak,
ali šta se stvarno dešavalo?
Da li je Švedska bila američki agent?
Da li je izručenje Švedskoj bila jednosmerna karta za Gvantanamo?
Ili je možda misija Vikiliksa pomešana
sa ličnim stvarima jednog čoveka i dve žene?
Recite zašto Vam menjamo izgled i snimamo Vas na ovaj način.
Razlog zbog koga je važno da budem neprepoznatljiva
je uglavnom zbog pretnji koje sam primila.
Znam da su različiti mediji objavili moje lice
bez moje saglasnosti.
Dosta onlajn zajednica
je počelo da nagađa ko sam ja i ko je druga devojka.
Mislim da što se manje moje lice bude pokazivalo
i što me manje ljudi prepozna, biću sigurnija.
Ani je savetovano da ne priča
o detaljima njenog iskustva sa Asanžom
dok se pravni slučaj ne reši.
Ali postoje nekoliko činjenica sa kojima se svi slažu.
Kao organizator Vikiliksovog seminara u Stokholmu,
Ana je ponudila Džulijanu da ostane
u njenom apartmanu dok se ona ne vrati.
Zatim je odlučila da se vrati ranije.
Sledećeg dana na seminaru,
Džulijanu je prišao još jedan volonter Vikiliksa.
Ona se zvala Sofija.
Sofija je htela da vidi Džulijana, htela je da ga dodirne,
htela je da mu bude blizu.
Iskreno, mislim da je on bio zvezda
i da je mogao da bira.
Istina je prva žrtva rata.
Nedelju dana nakon seminara
Ana me je pozvala i rekla "Donalde..."
"veoma sam ponosna što imam najzgodnijeg čoveka na svetu"
"u svom stanu, u svom krevetu."
"Ali onda se desilo nešto što mi se nije svidelo."
"Pocepao je kondom."
"Neprijatno mi je zbog toga."
Onda mi je rekla da je i Sofija zvala
zbog iste stvari.
Brinula se da nije zatrudnela ili se zarazila sidom,
jer Džulijan nije koristio kondom.
Rekle su da ako Džulijan uradi test na sidu,
neće otići u policiju.
Pokušala sam da kažem njegovim prijateljima
da možemo to brzo da završimo, bez dizanja prašine,
jer nisam želela da ovo izađe u novinama.
Ali on je hteo da napravi veliku stvar od toga.
Nekoliko puta je odbio da se testira.
Kada se napokon predomislio, bilo je kasno.
Žene su već bile isfrustrirane i ljute na njega
i otišle su u policiju.
Saznale su da sam spavao sa obe,
imale su seks bez zaštite, bile su uplašene
seksualno prenosivih bolesti.
Bilo je smešno da zbog toga odu u policiju.
Kada su žene otišle u policiju
da nateraju Asanža da uradi test na sidu,
njihove izjave su pokrenule pitanja o mogućim krivičnim prijavama.
Policija je na svoju ruku odlučila da pokrene istragu.
Odbijanje da se koristi kondom je postalo centar pažnje.
Ako je Asanž imao sidu i znao to, to bi bio slučaj napada.
"Asanž, čvrsto joj držeći ruke, širi Anine noge."
"Ana je ubeđena da je Asanž pocepao kondom."
"Nastavio je seks i ejakulirao."
Iskaz žena je pokrenuo još jedno pitanje.
Da li je Asanž odbio da koristi kondom
zato što je hteo da one ostanu trudne?
Neko je napomenuo da on već ima četvoro dece
sa četiri različite žene.
On je vrlo lukav čovek,
putuje svetom, nema nikakve korene.
I ima puno dece.
Možda mu je to neki primarni impuls,
želja za razmnožavanjem,
želja za nekim temeljom u životu.
On je ekstremno digitalni čovek,
ali ne možete živeti samo u digitalnom svetu.
"Probudila se."
"On je već bio u njoj i ona mu je dozvolila da nastavi."
"Odmah ga je pitala da li nosi nešto, na šta je on odgovorio - Tebe."
Nikada nisam rekao da je ovo ljubavna zamka.
Nikada nisam rekao da ovo nije ljubavna zamka.
Tvrdio je da nije znao ko smo mi,
a to nije istina.
Odlično je znao ko smo
i znao je da ćemo da odemo u policiju.
Postoje ogromni interesi
da se promovišu ove laži.
Džulijan je zakotrljao malu grudvu nizbrdo,
govoreći da je ovo zavera.
To je bilo sve što je trebao da uradi u toj fazi.
Grudvica se kotrljala i ubrzavala.
Mnoge glasine su bile čista izmišljotina.
Najluđa priča je bila da sam ja agent CIA-je.
Nisam mogla da verujem da bi neko poverovao u to.
Gledano sa strane, mogli ste da pomislite da je to zavera.
Ali ja sam bio u centru zbivanja.
Žao mi je da kažem
da to nisu bile devojke u suknjicama
koje je poslala CIA.
To su bile normalne, lepe devojke
koje su se divile Džulijanu i Vikiliksu.
Bili ste vrlo pažljivi da ne kažete nešto.
Zašto?
Zato što je ovo pravni slučaj, ne javna debata.
Švedska! Stidi se!
Način na koji su Džulijanove lične afere spojene sa Vikilisom
bio je vrlo zabrinjavajuć.
U jednom trenutku, bio je pokušaj da se odvoje.
To je odbijeno
i doneta je odluka da se ta dva slučaja spoje.
Kako je odbijeno? Je l' bio neki sastanak?
Ili je samo skliznulo na tu stranu?
Džulijan je to uradio.
On je hteo da to što se dešava u Švedskoj
bude viđeno kao deo transparentnog programa rada.
I upalilo je.
Ovde sam zato što Amerika i Švedska
pokušavaju da sakriju istinu.
Ove optužbe su politički motivisane
i nemaju apsolutno nikakve veze sa gonjenjem.
To je progon, ne gonjenje.
Ono što je neprimereno je način na koji su
ove 2 žene ili skroz zaboravljene,
kao da nisu imale nikakva prava,
ili karikirane, ocrnjene.
Dve godine sam doživljavala razna ponižavanja.
Ljudi su dolazili kod mene,
pretili su ili ispitivali
ili pratili moje prijatelje i porodicu.
Dobijala sam pretnje smrću,
ali uglavno seksualne pretnje da zaslužujem da budem silovana.
Dosta tviter naloga i blogova koji su bliski Vikiliksu
je objavljivalo stvari za koje znam da Džulijan zna da nisu tačne.
Oni mu se dive, a on je to mogao vrlo lako da spreči.
Bilo je dosta dezinformacija
i sranja koja su pričale Asanžove pristalice.
Što je više ljudi shvatalo da ih je Džulijan lagao,
to je on manje imao moralni i politički autoritet.
On je pričao o istini.
Informacije bi trebale biti slobodne!
Ovo nije demokratija!
Hoćemo slobodu govora!
Sklonite ruke sa Vikiliksa!
Hoćemo slobodu govora!
Sklonite ruke sa Vikiliksa!
Šta hoćemo? Slobodu govora!
Kada je hoćemo? Odmah!
Oslobodite Džulijana Asanža!
Dobro veče i dobro došli na ovu večeru za prikupljanje sredstava
za slobodu govora.
Pošto ne mogu biti sa vama lično večeras,
jer sam u kućnom pritvoru,
mogu biti sa vama makar duhovno.
NORFOLK, ENGLESKA Elinhem Hol
Posle devet dana, Asanž je oslobođen iz pritvora,
njegove pristalice su skupile preko 300,000 dolara za kauciju.
Dok se Džulijan žalio na izručenje Švedskoj,
lokalni novinar, Von Smit, mu je ponudio prenoćište.
Elinhem Hol je 200 km severoistočno od Londona.
Ta kuća je bila u mojoj familiji oko 250 godina.
Imamo stoku, imamo goveda, imamo ovce.
Imamo igre, naravno, fazane, jarebice.
Ubijamo ih i jedemo.
Elinham Hol je divno mesto,
ali je u nedođiji, pa smo poslali 15-20 ljudi.
To je nešto između Velikog brata i špijunskog trilera.
Deo Vonovog plana da sve bude civilizovano
je postavljanje strogih pravila oko obroka,
pa nam je Vonova veoma lepa domaćica
kuvala tri puta dnevno.
Uz večeru je čak služen i porto.
Sada smo u poziciji
da nas Vašington vrlo agresivno cenzuriše.
Da bi sakupio novac za pravnu odbranu,
Asanž je počeo da prodaje snimke:
Večera sa Džulijanom.
U zamenu za donaciju,
Vikiliks bi obezbedio vezu do snimka Džulijana,
koji se može gledati kod kuće na laptopu,
postavljen na miljeu za odsutnog hakera.
Zajedno, možemo pretvoriti svet u mesto gde se naši snovi mogu igrati.
Ova Večera za Slobodu govora
je u stvari večera za prikupljanje sredstava za Džulijanovu odbranu.
Niko ne zna da li novac dat Vikiliksu
ide Džulijanu ili negde drugde.
Zbog pravnih problema, Džulijan je postao još poznatiji,
ali su se pooštrili i odnosi sa bivšim medijskim parnerima.
Branili su mu da objavljuje
ali su počeli da ga uključuju.
Bio sam dovoljno blizu da vidim ose oko džema.
On je prodrmao gnezdo
i one su počele da ga bodu više nego što je očekivao.
U januarskom izdanju, Asanža ste opisali kao
"ekscentričnog", "lukavog", "manipulativnog", "prevrtljivog",
"neprijateljskog", "izveštačenog" i "kancelarijskog monstruma",
"oronulog","arogantnog", "osetljive kože", "zaverničkog"
i "čudno lakovernog".
Da li je to način da novinar priča o svojim izvorima?
Izgledao mi je kao skitnica.
Nosio je prljav sportski kaput,
stare patike za tenis,
sa čarapama koje su mu padale sa članaka.
Očigledno se nije kupao nekoliko dana.
Njujork Tajms... Licimeri ovog dela.
Oni su hteli materijal.
Oni su bili saučesnici u objavljivanju tog materijala.
Ali čim se digla prašina, oni su hteli da operu ruke.
Nekoliko meseci sam pokušavao da snimim Asanža za intervju.
Nakon sastanaka i imejlova,
napokon sam pozvan u kuću u Norfolku
na šestočasovne pregovore.
Džulijan je hteo novac.
Rekao je da je cena intervjua sa njim
milion dolara.
Kada sam odbio, ponudio je alternativu,
da ga izveštavam o mojim drugim intervjuima.
Ni to nisam mogao da uradim.
Dok je bio u kućnom pritvoru, postao je još tajnovitiji i paranoičniji.
Žalio se na svoje neprijatelje
i znam da je tražio od svih svojih pristalica
da potpišu sporazum o neotkrivanju.
Kazna za otkrivanje
19 miliona dolara.
Bilo mi je neprijatno
što me je takva organizacija pitala
da potpišem bukvalno isti dokument
koji je korišćen za ućutkivanje uzbunjivača širom sveta.
Izgledalo mi je prilično zabrinjavajuće, pa sam odbio.
Sve organizacije imaju 2 moguća puta.
Mogu biti otvorene, poštene, pravedne,
ili mogu biti zatvorene, nepravedne
i zbog toga bezuspešne.
Da li je otkrivač tajni postao čuvar tajni?
Sve veći fan misterija.
Najveća misterija je uloga Amerike.
Više od dve godine nakon curenja,
SAD nije podnela nijednu prijavu.
Asanž je tvrdio da SAD kupuje vreme,
čeka da on ode u Švedsku.
Ali nema dokaza.
Članovi Asanžovog pravnog tima su
priznali da bi bilo lakše
da se Asanž izruči iz Britanije.
Britanija je napravila specijalan dogovor
sa Amerikom o izručenju.
Ali Švedska je prilično
uporna u tome da izručuje ljude.
Možda su uporniji u tome nego Britanija.
Mi mislimo da imamo posebnu vezu sa Amerikom.
Uprkos toj posebnoj vezi,
Asanž je očajnički borio protiv izručenja u Švedsku
i izgubio je svaku žalbu.
Džulijane, sa tobom smo!
Pravna borba mu je potrošila finansije
i zarobila ga na porodičnu farmu više od godinu dana.
Nada za finansiranje se nije pojavila i Vikiliks je obustavio operacije.
Njegova međunarodna organizacija se raspala.
U Berlinu, Danijel Domšajt-Berg je napustio organizaciju.
Kao i misteriozna osoba koja je napravila sistem podnošenja tajni.
Asanž više nije imao elektronsku kutiju za nove tajne.
U Londonu, novinarka Heder Bruk je dobila neobrađene kopije
svih fajlova Državnog sekretarijata od insajdera u Vikiliksu.
Bilo je podataka o tome kome je Džulijan dao informacije,
kome su ti ljudi dali informacije,
i kome su ti ljudi dali informacije.
Neke informacije su procurele i do evropskog diktatora
koji ih je iskoristio da pronađe zagovornike slobode govora.
Odavde je sve počelo da ide nizbrdo
i gde je Vikiliks na kraju izgubio kontrolu
nad širenjem dokumenata.
Na kraju su svi dokumenti procureli preko interneta
na preslikanu verziju sajta WikiLeaks.org.
Džulijanu je ostala samo slava.
Kako ste, g. Asanž?
To su moji lični podaci i nemate prava da znate!
Proširio je svoj brend tako što je bio domaćin šoua na ruskoj TV.
Gde ste sada? U Engleskoj?
U Engleskoj sam, u kućnom pritvoru već 500 dana.
500 dana.
Jedan od njegovih gostiju bio je Rafael Korea, predsednik Ekvadora.
Dobrodošli u klub progonjenih!
Hvala vam, predsedniče Korea.
Mesec dana nakon što je program emitovan,
Asanž je zatražio azil od svog bivšeg gosta.
Jutros je sunce izašlo nad drugačijim svetom,
i hrabra latinoamerička nacija je zauzela stav za pravdu.
To je bio ironičan izbor.
Ekvador je imao evidenciju o zatvaranju novinara
i bio je optužen za korupciju na Vikiliksovom sajtu.
Amerika se mora odreći lova na veštice protiv Vikiliksa.
Iako nema dokaza o američko-švedskoj zaveri,
Ekvador mu je odobrio azil.
Britanska vlada je obećala da će ga uhapsiti
ako pređe granicu ambasade,
pa se Asanž spremio za dug boravak.
Videla sam parole
"Oslobodite Bredlija Meninga" i "Oslobodite Džulijana Asanža",
i mislim da su smešne.
Ta dva slučaja nemaju ništa zajedničko.
Džulijan čak i nije zatvoren.
Zaključao se kako ne bi došao u Švedsku
i odgovorio na neka prosta pitanja.
Postoji fenomen koji se zove Plemenita Korupcija.
U suštini, radite stvari koje,
ako neko drugi radi, rekli biste da nisu u redu.
Ali pošto znate da ste dobar čovek,
onda je to drugačije.
Pretpostavljam da ne možete okriviti Džulijana
što nije u startu odlučio šta će raditi.
Mendaks po imenu,
Mendaks po prirodi.
Izvanredna ličnost koja je stvorila Vikiliks
je ista ta ličnost koja je i uništila Vikiliks.
Vikiliks je postao ono što mrzi,
ono od čega je hteo da otarasi svet.
Moramo se otrgnuti osećaja
da vidimo Džulijana kao spasioca,
kao nekog novog gurua, nekog novog heroja,
neke nove zvezde ili šta već,
koja će da promeni sve.
Neprikladno je.
Svi slave Džulijana kao uzbunjivača.
On to nije.
Bredli Mening je možda bio uzbunjivač,
i on je bio hrabar čovek.
On je taj koji je rizikovao i koji na kraju pati.
KVANTIKO, VIRDžINIJA Korpus Marinaca
Oslobodite Bredlija Meninga!
Nakon hapšenja, Mening je dva meseca bio u
kavezu 2-sa-2 metra u Kuvajtu.
Zatim je prebačen u Korpus marinaca u Kvatniku.
Iako mu nije suđeno,
bio je u samici skoro godinu dana.
Sramota! Sedite dole!
Bredli Mening, navodni odavač tajni, je trenutno u zatvoru
gde će verovatno biti doživotno.
Šta mislite o tome?
Mogao je biti mučen.
Mislim da je smešno
govoriti da će Mening biti mučen.
Mi to ne radimo našim građanima.
Oslobodite Bredlija Meninga!
Visoko rangirani general je
odobrio stavljanje Meninga u samicu zbog mogućnosti samoubistva,
u suprot protestu zatvorskih doktora.
Oduzeti su mu odeća i ćebad.
Svetla u ćeliji su bila stalno uključena.
Kada se pobunio na tretman, stražari su mu uzeli naočare
i naterali ga da stoji go tokom jutarnje prozivke.
Noću su ga držali u hladnom i često su ga budili,
što je podsećalo na program lišavanja sna u Gvantanamu.
Meningove pristalice su tvrdile
da američka vlada pokušava da natera Meninga
da optuži Asanža i umeša ga u zločin.
Šta Vi mislite o
Meningovom tretiranju u Kvantiku?
Čini mi se da su lišavanje sna i golotinja
ono što biste nazvali "napredne tehnike ispitivanja".
To su radili pojedincima. - Ne.
Vidite, ne znam detalje.
Ne znam pravila zatvora u Kvantiku.
Ali Bob Gejts je vrlo častan čovek.
Majk Mulen je vrlo častan čovek.
Ja poštujem njihovu procenu
i verujem da je sve što su uradili prikladno.
Tretman koji je imao u Kvantiku,
vreme u samici,
činjenica da mu je odeća oduzimana noću,
to je u suprotnosti sa našim interesovanjima.
Zbog toga je Bredli Mening dobijao više saosećanja
nego što treba.
Kada su me pitali to na MIT forumu,
dao sam im iskren odgovor.
Predstavnik Državnog sekretarijata Krauli
je rekao da je tretiranje Bredlija Meninga
"smešno, kontraproduktivno i glupo",
da li se Vi slažete sa time?
Ja sam pitao Pentagon da li su te procedure prikladne
i da li su u skladu sa našim osnovnim standardima.
Uverili su me da jesu.
Zgrožen sam time.
Zgrožen sam time, s poštovanjem prema predsenikovoj
odgovornosti kao glavnokomandujućeg.
Svaki komandant...
Svaki komandant zna da je pre svega
odgovoran za dobrobit svakog svog vojnika,
uključujući i one koji sede u zatvoru.
Ne mogu da ulazim u detalje njihovih interesa,
ali neki od njih su i dobrobit redova Meninga.
Da li se ne slažete sa Kraulijem?
Mislim da sam vam odgovorio na to pitanje.
Kada je predsednik Amerike video moje komentare,
mislio sam da je jedino što mogu da uradim, da dam ostavku.
Stojim iza onoga što sam rekao.
Ono što nije bilo rečeno
je razmatranje da li su Meningovi nadređeni odgovorni
za najveće narušavanje bezbednosti u istoriji Amerike.
slabi serveri, slabo prijavljivanje, slabo fizičko obezbeđenje...
savršena oluja
Meningov nadređeni je dobio samo malo smanjenje čina.
Vojska je podnela 22 prijave protiv Meninga.
Tu je bilo i "pomaganje neprijatelju",
bez imenovanja tog neprijatelja.
Zbog ovih prijava, Meningu preti doživotna robija
i mogućnost smrtne kazne.
Ljudi koji ne vole curenja
kažu da to šteti nacionalnoj bezbednosti.
Da li ste videli bilo kakav dokaz
da je američka bezbednost oštećena ovime?
Pogledajte šta taj uzbunjivač govori
na onlajn ćaskanju
i pogledajte šta ne govori.
On ne kaže "Hoću novac."
On ne kaže "Otićiću u Rusiju ili Kinu."
"Otićiću u Al-Kaidu i daću im ovo."
To se nije desilo.
On kaže "Ovaj materijal mora da vidi svet."
Naivno je baciti sve
bez razmišljanja kako će se to srediti.
Ali ne morate zatvoriti ovog tipa zauvek
i mučiti ga.
To je politička osveta
nekome ko nije oštetio nacionalnu bezbednost,
on je izazvao sramotu.
Budimo iskreni.
Ovo otkriće nije samo napad na američke spoljne interese,
to je napad na međunarodnu zajednicu.
Američka vlada je rekla "Ne smete ovo objaviti."
"To je opasno. Oštetiće svetske poslove, diplomatiju itd."
Ali kada to ipak objavite
i ako je to za veće dobro,
govorite ljudima šta trebaju da znaju.
Pitanje postaje, da li je to bitno i šta menja?
Mislim da moramo da kažemo da je nešto počelo
i to neće biti o Vikiliksu.
Biće o transparentnosti i odgovornosti,
o proveri moći, o odgovornosti vlada
i koga je briga ko to radi, bitno da neko radi.
Informacije moraju da teku.
U nekim slučajevima,
zadržavanje informacija je ukidanje zakona o gravitaciji.
Možete uspeti na kratko, ali one će se osloboditi.
Sada govorite kao haker.
Mislim da je Mening uradio pravu stvar
i mora da živi sa oni što je uradio!
Mislim da ti trebaš da ideš u Gvantanamo!
Ja se brinem za Bredlija više nego njegove pristalice.
Imali smo priliku da budemo prijatelji, makar na kratko.
On se otvorio na dosta načina
o svom životu, svom ličnom životu,
a to je uradio na način na koji bi uradio
samo neko ko vam veruje.
Ja sam morao da izdam to poverenje
zarad ljudi koje je on doveo u opasnost.
Voleo bih da se to nikada nije desilo.
To će ostati večno pitanje,
zašto je Mening došao do nekoga ko nije znao
i poverio mu takve tajne?
Jedina stvar koja mi pada na pamet je da kada je video to,
jednostavno je morao da kaže nekome.
Morao je da kaže nekome
i mislio je da je Adrian prava osoba za to.
Uzbunjivanje je samostalni čin.
Vrlo je hrabra i fenomenalna stvar,
ali u suštini radite nešto
što vaše kolege i prijatelji
ne bi želeli da radite i ne razumeju.
Otuđuje vas od njih.
Izvoru koji mora da priča sa nekim
i objasni šta je uradio i šta misli da je uradio
je potreban neko siguran za to.
razvio sam vezu sa Asanžom...
on zna samo malo o meni...
kaže "laži me"
"laži me"
U izveštajima, Mening je rekao da ne može da priča sa Vikiliksom,
da oni ne rade tako.
Da li to štiti uzbunjivače
ili štiti Vikiliks?
očajan sam za nekoga ko nije u izolaciji
Na kraju, svi smo samo ljudi.
Ako otkrivate tajne nekome,
ako pričate reporteru dobru priču,
nešto što stvarno pravi razliku,
onda mislim da je, iz ljudske perspektive,
vrlo teško ne biti pohvaljen za to.
Jer vas niko neće potapšati po ramenu i reći "Dobro urađeno".
"Uradio si hrabru stvar."
I to je komplikovan deo ovoga.
Da li ste sigurni da se vaš izvor ne kompromituje?
Mening je poslao link do "bledo plave tačke",
čuvene slike Zemlje koju je video
dok je čitao esej astronoma Karla Sejgana.
"To je dom", rekao je Sejgan. "To smo mi."
"Svaki svetac i grešnik je živeo tamo,"
"na čestici prašine, viseći na sunčevom zraku."
"U našoj tami, u ovim prostranstvima,"
"nema nagoveštaja da će pomoć doći od nekuda"
"da nas spasi nas samih."
"Od nas zavisi."
ja... brinem?
IMA JOŠ...
Posle međunarodnog negodovanja,
američka vojska je izvukla Meninga iz samice.
Februara 2013. priznao je krivicu za davanje dokumenata Vikiliksu.
Vojska je nastavila sa optužbama da je "pomagao neprijatelju".
Bredli Mening je bio zadržan bez suđenja više od 3 godine.
Od marta 2013. Asanž je ostao ograničen na malu sobu
u ambasadi Ekvadora u Londonu.
On je obećao da će objaviti još dokumenata
i najavio kampanju za kandidaturu za senat u Australiji.
KRAJ == Preveo Mašinac85 ==
Preuzeto sa www.titlovi.com